ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1177/24

Провадження № 11-кп/820/538/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489 від 18.03.2024, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2024, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2024

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку м.Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, жительку АДРЕСА_1 , з середньою освітою, вдову, непрацюючу, маючу на утриманні сина з інвалідністю 2 групи з дитинства, раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

В строк відбування покарання ОСОБА_9 зараховано період її утримання під вартою з 18.03.2024 року по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін тримання під вартою.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

За вироком місцевого суду 18 березня 2024 року близько 16:30 год ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступила у словесну суперечку із своїм чоловіком ОСОБА_10 . Під час суперечки у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, спрямований на вбивство потерпілого ОСОБА_10 .

Тому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 лезом кухонного ножа, який тримала у правій руці, умисно нанесла один удар в життєво важливий орган в серце ОСОБА_10 , спричинивши проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудей зліва з ушкодженням серця та крововиливом в ліву плевральну порожнину, яке перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, спричинене безпосередньо перед настанням смерті та внаслідок якого потерпілий ОСОБА_10 відразу помер на місці події.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Вказує, що обвинувачена ОСОБА_9 вину у вчиненому визнала частково, проте умислу на умисне позбавлення життя свого чоловіка вона не мала.

Вважає, що в ході досудового розслідування та у процесі судового розгляду не було, належним чином, встановлено, як саме обвинувачена ОСОБА_9 тримала ніж у своїй руці. З цією метою було проведено слідчий експеримент, під час якого обвинувачена не змогла точно пригадати, як саме вона тримала ніж у руці. Вказане, на переконання сторони захисту, має важливе значення, так як вирок ґрунтується виключно на висновку додаткової судово-медичної експертизи №63 від 15.08.2024, з якого убачається, що властивості та локалізація проникаючого колото-різаного поранення не відповідає механізму спричинення у спосіб та за обставин вказаних ОСОБА_9 під час слідчого експерименту.

Зазначає, що суд безпідставно відкинув версію обвинуваченої ОСОБА_9 щодо спричинення нею поранення своєму чоловіку необережно, захищаючись, оскільки висновок додаткової експертизи заперечує лише один із способів спричинення поранення, який описаний експертами, виходячи виключно з характеристик ранового каналу, будь-які інші версії експертами не розглядались. Відтак вважає, що висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 саме умисного вбивства не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_7 , думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає враховуючи наступне.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні нею кримінального правопорушення за обставин вказаних у вироку, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд надав правильну юридичну оцінку.

Так, обвинувачена ОСОБА_9 в суді першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненому визнала частково та показала, що з 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , має з ним троє дорослих дітей. Менший син ОСОБА_11 є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства. Вона здійснювала догляд за ним, тому офіційно не працювала. Чоловік був пенсіонером МВС, їздив на заробітки. Вони мають власний будинок в АДРЕСА_1 , в якому проживали разом та здійснювали догляд за сином інвалідом дитинства. Останнім часом ОСОБА_10 зловживав алкогольними напоями, часто не ночував вдома, в селі всі знали, що у нього була інша жінка. Тому між ними стали виникати сварки, іноді чоловік бив її. Вночі з 17 на 18 березня 2024, ОСОБА_10 вдома не ночував, прийшов зранку випивший, спати не ліг, пішов з меншим сином прибирати на подвір`ї. Вона алкогольними напоями не зловживала, але 18 березня 2024, зранку, випила пляшку пива. Близько 16 год вона була в будинку, сиділа у спальні на ліжку та кухонним ножем з жовтим руків`ям, з шириною леза 2 см та довжиною - до 10 см різала на тумбочці, що стояла біля ліжка, ковбасу і холодець. У кімнату зайшов ОСОБА_10 , який був у стані алкогольного сп`яніння. Вона спитала, чи буде він їсти. Сварки не було, але ОСОБА_10 вдарив її кулаком у праве плече. Від удару вона впала на ліжко та одразу ж підвелася і знову сіла біля тумбочки, тримаючи в руках кухонного ножа. ОСОБА_10 ще раз замахнувся, щоб вдарити її, але спіткнувся об пошкоджену дошку на підлозі і став падати на неї. Вона, в цей час, повернулася до ОСОБА_10 обличчям, тримаючи у правій руці перед собою кухонний ніж. ОСОБА_10 упав на ніж. Вона витягнула ножа з грудей ОСОБА_10 і він повалився на ліжко. Потерпілий декілька секунд був у свідомості, з лівої частини його грудей йшла кров. Вона зняла з ОСОБА_10 кофту і футболку, приклала до рани рушник, намагаючись зупинити кров. Син ОСОБА_11 викликав швидку. Медичні працівники, які приїхали за викликом, положили ОСОБА_10 з ліжка на підлогу, намагалися надати йому медичну допомогу, але констатували його смерть. Потім приїхала поліція. У вчиненому вона щиро розкаюється, але наполягає, що не мала умислу убивати чоловіка.

Потерпілий ОСОБА_7 в суді першої та апеляційної інстанції показав, що проживає і працює в м. Рівне. Обвинувачена ОСОБА_9 є його матір`ю, а ОСОБА_10 батьком. Батько систематично зловживав алкогольними напоями і, перебуваючи в стані сп`яніння, міг вдарити матір, виганяв її з дому, вона часто ходила з синцями, міг розбити посуд. Мати також іноді випивала. Господарство занепадало. Батькові було байдуже, він нічого не хотів робити, пенсії вистачало ненадовго. 18 березня 2024, зранку, зателефонував батько і попросив скинути йому гроші на банківську картку на цигарки. Він був зайнятий на роботі, звільнився близько 16 год і одразу ж подзвонив до батька, але йому відповів брат ОСОБА_11 і сказав, що батько упав на ножа. Він одразу ж виїхав в с. Старий Кривин до батьків, але по дорозі тітка йому повідомила, що батько помер. Вважає, що обраний батьками спосіб життя привів до трагедії. Просить не позбавляти волі ОСОБА_9 , так як вважає, що вона ненавмисно заподіяла батькові смерть. Крім цього, матері потрібно доглядати за братом ОСОБА_11 , який є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства і потребує стороннього догляду.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції показала, що вона є рідною сестрою ОСОБА_10 , проживала з ним по сусідству в с. Старий Кривин Шепетівського району. Після виходу на пенсію ОСОБА_10 став зловживати алкогольними напоями. ОСОБА_9 також зловживала алкоголем, але доглядала за своїм сином ОСОБА_11 , який є інвалідом дитинства 2 групи і потребує стороннього догляду. Вона пропонувала полікувати ОСОБА_13 від алкоголізму, але ОСОБА_14 відмовлялася. 18 березня 2024 р близько 16 год 30 хв їй подзвонив ОСОБА_15 і сказав, що татові погано, що він зашпортався і впав на ножа. Вона попросила ОСОБА_11 викликати швидку та через 5 хвилин сама побігла до ОСОБА_16 . У будинку, у спальні на підлозі лежав ОСОБА_10 , лікарі надавали йому реанімаційну допомогу. ОСОБА_15 пояснював поліцейським, що він не бачив як все сталося. У неї хороші стосунки з ОСОБА_17 . ОСОБА_18 ображав ОСОБА_14 , тому у них і не склалося нормальне життя. Проте їх син ОСОБА_11 залишився сам і за ним потрібний догляд. Тому просить не позбавляти ОСОБА_9 волі.

Свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції показав, що ОСОБА_20 та ОСОБА_14 зловживали алкогольними напоями і через це в них не було порядку ні в господарстві, ні в стосунках. ОСОБА_13 іноді бив Світлану. 18 березня 2024 близько 16 год 30 хв його дружина ОСОБА_21 побігла до брата ОСОБА_10 . Він пішов за нею. Зайшовши у будинок побачив, що в одній з кімнат на підлозі лежав ОСОБА_10 , лікарі повідомили, що вже немає кого реанімувати На тілі ОСОБА_10 була різана рана зліва грудної клітки. ОСОБА_17 сиділа на ліжку біля вікна і на запитання поліцейського відповіла, що ОСОБА_22 зайшов у кімнату, спіткнувся і впав на ножа, якого вона тримала в руках.

Свідок ОСОБА_23 в суді першої інстанції показала, що вона перебуває у родинних відносинах з ОСОБА_9 , але протягом тривалого часу не спілкувалася ні з ОСОБА_14 , ні з її чоловіком ОСОБА_13 . Проте піклувалася про їхнього меншого сина ОСОБА_11 , який є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства. 18 березня 2024 вона запросила ОСОБА_11 до себе на дачу в с. Старий Кривин. ОСОБА_11 поспішав додому, бо з батьком прибирав на подвір`ї біля хати. ОСОБА_24 їй повідомили, що у ОСОБА_16 на подвір`ї поліція і швидка. Коли вона приїхала до ОСОБА_16 на вул. Б.Хмельницького, 39б, то побачила, що ОСОБА_10 лежав на землі біля воріт, а ОСОБА_14 п`яна стояла в кайданках біля поліцейських і не усвідомлювала, що відбувалося. Синців на ОСОБА_14 не було, а її мова і поведінка свідчили про стан сп`яніння.

Крім особистого часткового визнання, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме даними:

- лікарського свідоцтва про смерть №346 від 19.03.2024, виданого судово-медичним експертом ОСОБА_25 , з якого вбачається, що причиною смерті ОСОБА_10 є відкрита рана грудей, травма серця, гемоторакс (а.м.с.20-21);

- висновку судово-медичної експертизи №29 від 17.04.2024, з якого слідує, що смерть гр. ОСОБА_10 наступила в результаті проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудей зліва з ушкодженням серця та крововиливом в ліву плевральну порожнину. Викладений підсумок про причину смерті ґрунтується на виявленні при дослідженні трупа ОСОБА_10 рани передньої поверхні грудей, проникаючої в ліву плевральну порожнину з наскрізним ушкодженням передньої стінки серця та наявності 1,5 л крові в лівій плевральній порожнині. При дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудей зліва з ушкодженням серця, крововиливом в ліву плевральну порожнину; синець передньої поверхні правої гомілки. Проникаюче колото-різане ушкодження грудей ОСОБА_10 завдано одноразовою ударною дією твердого плаского предмету, який міг мати властивості клинка ножа, довжина якого була не менше 4,5 см, та з прикладанням до передньої поверхні грудної клітки зліва в напрямку спереду назад, зліва направо, зверху вниз. Викладений підсумок ґрунтується на кваліфікуючій ознаці колото різаного ушкодження в прояві переважання довжини ранового каналу (4,5 см) над довжиною рани шкіри (1,8 см). Проникаюче колото-різане ушкодження грудей ОСОБА_10 виникло прижиттєво і в короткий проміжок час до настання смерті, перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, має ознаки тілесного ушкодження тяжкого ступеня за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Синець передньої поверхні правої гомілки спричинений ударною дією твердого тупого предмета з контактним прикладанням до передньої поверхні правої гомілки в нижній третині в напрямку спереду назад, має властивості давності виникнення в межах 1-2 діб до настання смерті, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває та має властивості легкого тілесного ушкодження. Проникаюче колото-різане ушкодження грудей ОСОБА_10 завдано одноразовою травмуючою дією. Синець передньої поверхні правої гомілки ОСОБА_10 спричинений одноразовою травмуючою дією. Проникаюче колото-різане ушкодження грудей ОСОБА_10 може відповідати механізму виникнення від ударної дії клинка ножа. Властивості, локалізація та напрямок поширення ранового каналу проникаючого колото-різаного ушкодження грудей ОСОБА_10 не відповідає механізму виникнення внаслідок самоспричинення. Проведеною експертизою трупа ОСОБА_10 не виявлено тілесних ушкоджень характерних для механізму виникнення внаслідок самозахисту. ОСОБА_10 в момент нанесення йому тілесних ушкоджень по відношенню до напрямку дії травмуючого об`єкту (об`єктів) знаходився передньою поверхнею тулуба. Не виключається можливість потерпілого ОСОБА_10 після заподіяння йому проникаючого колото-різаного ушкодження грудей до здатності самостійно пересуватися (ходити), здійснювати активні цілеспрямовані дії протягом короткого проміжку часу. Проникаюче поранення грудей з ушкодженням серця ОСОБА_10 потягло за собою гостру внутрішню кровтрату, наростання якої до критичного рівня спричинило настання смерті. Не виключається можливість раптової втрати свідомості потерпілого від спричинення проникаючих ушкоджень грудей з пораненням серця, яка може виникнути не, власне, від характеру травми, а рефлекторною реакцією на ушкодження життєво важливого органа. В разі своєчасного надання ОСОБА_10 медичної допомоги після заподіяння йому наскрізного ушкодження серця, що потягло за собою гостру внутрішню крововтрату, в даному випадку виключається. Проникаюче поранення грудей з ушкодженням серця ОСОБА_10 може відповідати механізму травмування за обставин, викладених у постанові про призначення експертизи. Відповідно до ранніх ознак настання смерті, виявлених під час дослідження трупа, ОСОБА_10 помер в межах 12-16 годин до проведення дослідження трупа в морзі 19.03.2024, що може відповідати часу події, вказаного в постанові. Викладений підсумок ґрунтується на властивостях трупних плям, вираженості трупного заклякання та охолодження трупа. В крові від трупа ОСОБА_10 виявлено наявність етилового алкоголю в кількості 5,7 проміле, в сечі - 6,36 проміле етилового алкоголю, що відповідає вживанню алкогольних напоїв перед настанням смерті в значній кількості та про можливість перебування в стані тяжкого алкогольного сп`яніння на час настання смерті (висновок експерта судово-токсикологічної експертизи №627 від 02.04.2024 року). Кров з трупа ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А за ізосорологічною системою АВ0 ( висновок експерта №164 судово-імунологічної експертизи від 26.03.20240 (а.м.с. 23-26);

- висновку додаткової судово-медичної експертизи №63 від 15.08.2024, з якої вбачається, що властивості та локалізація проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудей зліва з ушкодженням серця, крововиливом в ліву плевральну порожнину у ОСОБА_10 не відповідає механізму спричинення у спосіб та за обставин, вказаних ОСОБА_9 під час слідчого експерименту 23.03.2024 року. Викладений підсумок ґрунтується на властивостях ранового каналу колото-різаного поранення передньої поверхні грудей, який виявлений на час експертизи трупа ОСОБА_10 , що має напрямок поширення зверху вниз, і не відповідає продемонстрованому механізму прикладання травмуючого знаряддя підозрюваною ОСОБА_9 під час слідчого експерименту із відображенням напрямку дії клинка ножа знизу вверх (а.с.88 т. 1);

- висновків судової токсикологічної експертизи №627 від 02.04.2024, з якого убачається, що при судово-медичній експертизі зразків крові та сечі трупа ОСОБА_10 , 1971 р.н., виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості: в крові - 5,7‰ (проміле), в сечі 6,36‰ проміле. Не виявлено: метиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (а м.с. 27);

- висновку судової імунологічної експертизи №164 від 26.03.2024 та №225 від 26.03.2024, з яких убачається, що кров з трупа ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (а м.с.28-29, 36);

- висновку судової імунологічної експертизи №226 від 21.03.2024 з якого слідує, що кров підозрюваної ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (а.м.с.196);

- висновку судової гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_10 №475 від 10.04.2024, за результатами якої виявлено набряк головного мозку; в одному з препаратів міакарду мікроскопічні ознаки, які можуть свідчити про край рани; ділянки фрагментації м`язових волокон та помірний набряк міжволоконної сполучної тканини міакарду; поширені ділянки емфіземи з дистелектазами в легенях; дистрофія нирок та печінки; нерівномірне кровонаповнення досліджуваних органів (а.м.с.30);

- заяви ОСОБА_12 від 18.03.2024 про надання згоди на проведення огляду в будинку по АДРЕСА_1 де проживав її брат ОСОБА_10 та якому належав вказаний будинок на праві власності (а.м.с.49, 41-48);

- протоколу огляду місця події від 18.03.2024 з якого вбачається , що труп ОСОБА_10 , виявлений в одній з кімнат будинку по АДРЕСА_1 . Труп знаходився в положенні лежачи на спині посеред кімнати. На шкірі верхньої третини грудної клітки зліва проглядається одна рана; від рани смугасті потьоки крові у верхньому лівому боковому напрямку з поширенням на задню поверхню плечового поясу. По передній поверхні грудної клітки рана веретеноподібної форми в третьому міжребер`ї розміром 1,5х0,7 см. По передній поверхні правої гомілки в нижній третині зліва синець фіолетового кольору овальної форми розміром 1,5х1,0 см. На поверхні килима під трупом виявлено пляму речовини бурого кольору, схожу на кров. На ліжку виявлене простирадло, на поверхні якого наявна речовина бурого кольору зовні схожа на кров; матрац, на поверхні якого виявлено пляму речовини бурого кольору зовні схожу на кров; футболку синього кольору, на поверхні якої наявна речовина бурого кольору зовні схожа на кров та у верхній передній лівій частині футболки виявлено проріз тканини; кофту , на поверхні якої наявна речовина бурого кольору зовні схожа на кров та у верхній передній лівій частині кофти виявлено проріз тканини. У цій кімнаті на полиці шафи виявлено кухонний ніж з пластмасовим руків`ям жовтого кольору, на поверхні леза якого наявна речовина бурого кольору зовні схожа на кров. В інших кімнатах будинку обстановка не порушена, речовини, схожої на кров не виявлено. Виявлені під час огляду місця події предмети були вилучені (а.м.с. 50-71). Наведене стверджується також ілюстративною таблицею з фотознімками з місця події, долученою до протоколу огляду (а.м.с. 57-72), та відеозаписом огляду (а.м.с.56). З протоколу огляду, фототаблиці та відеозапису з місця події вбачається, що підлога в кімнаті, де був виявлений труп ОСОБА_10 , не пошкоджена, накрита килимовою доріжкою та килимом. Вказані обставини спростовують пояснення обвинуваченої ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_10 спіткнувся на пошкодженій підлозі і упав на кухонний ніж, який ОСОБА_9 тримала в руці.

- ухвали слідчого судді від 19.03.2024 про надання дозволу на проведення огляду у домоволодінні по АДРЕСА_1 (а.м.с.75-76);

- висновку судово-імунологічної експертизи №230 від 16.04.2024 року з якого вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваної ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. На шматку килима, вилученого з місця події, знайдена кров людини, при визначені групової належності якої знайдено антиген В та ізогемаглютинін анти-А. Отже, ця кров може належати особі (особам), в крові якої (яких) знаходяться цей антиген та ізогемаглютинін, в тому числі і трупу ОСОБА_10 , і підозрюваній ОСОБА_9 (а.м.с.86-87);

- висновку імунологічної експертизи №228 від 16.04.2024 з якого слідує, що на шматку тканини (вирізці з простирадла), вилученому з місця події, знайдена кров людини, яка може належати і трупу ОСОБА_10 , і підозрюваній ОСОБА_9 (а.м.с.91-92);

- висновку судово-імунологічної експертизи №229 від 16.04.2024 з якого вбачається, що на шматку тканини ( виріз з матрацу), вилученому з місця події, знайдена кров людини, яка може належати в тому числі і трупу ОСОБА_10 , і підозрюваній ОСОБА_9 (а.м.с.96-97);

- висновку судово-імунологічної експертизи №232 від 17.04.2024 з якого вбачається, що на кофті (об`єкти №1,2,4,6-16), вилученій з місця події, знайдена кров людини, яка може належати в тому числі і трупу ОСОБА_10 , і підозрюваній ОСОБА_9 (а.м.с.101-103);

- висновку судово-імунологічної експертизи №227 від 16.04.2024, з якого вбачається, що кров на тампоні марлевому (змив з поверхні леза кухонного ножа, вилученого на місці події) може належати в тому числі і трупу ОСОБА_10 , і підозрюваній ОСОБА_9 (а.м.с.107-108);

- висновку судово-цитологічної експертизи №58 від 04.04.2024, з якого вбачається, що на фрагменті марлевого тампона зі змивом із руків`я ножа, вилученого з місця події, ядровмісні клітини не знайдені, але виявлені потожирові виділення, які можуть походити в тому числі як від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так і від потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.см.с. 116-118);

- висновку судової медико-криміналістичної експертизи №48 від 10.04.2024 з якого убачається, що на підставі результатів проведеного медико-криміналістичного дослідження чоловічої трикотажної футболки синього кольору і одного клаптя шкіри з лівої половини передньої поверхні грудної клітки від трупа ОСОБА_10 , 1971 р.н., та кухонного ножа з однобічно-гострим фіксованим клинком і полімерною рукояткою помаранчевого кольору, що були виявлені та вилучені 18.03.2024 року під час огляду місця події за адресою: вул.Богдана Хмельницького, 39/Б в с.Старий Кривин Шепетівського району Хмельницької області, встановлено, що на чоловічій трикотажній футболці має місце наскрізне колото-різане пошкодження ниток трикотажного полотна верхньої третини лівої половини переду, а на клапті шкіри з лівої половини передньої поверхні грудної клітки від трупа ОСОБА_10 , 1971 р.н., - проникаюча колото-різана рана. Описані вище наскрізне колото-різане пошкодження трикотажу та проникаюча колото-різана рана шкіри, за умови пошарованого розташування наданої на експертизу футболки на тулубі ОСОБА_10 , були заподіяні одночасно внаслідок одноразової, але комбінованої (первинної колючої та наступної ріжучої) механічної дії твердого плоского однобічно-гострого клинкового знаряддя по типу ножа, що залишає в рані шкіри сліди солей 3-х валентного заліза та має як тупий, ймовірно "П"- подібний на поперечному перетині з добре вираженими ребрами "обух", так і недеформований кінець чи вістря та лезо з гладкою ріжучою крайкою. Отриманні результати експериментального медико-криміналістичного дослідження вказують на те, що виявлені наскрізне колото-різане пошкодження трикотажу верхньої третини лівої половини переду футболки та проникаюча колото-різана рана шкіри з лівої половини передньої поверхні грудної клітки трупа ОСОБА_10 ймовірно могли бути заподіяні однобічно-гострим фіксованим клинком наданого на експертизу кухонного ножа або ж клинком іншого ножа зі схожими первісними (конструктивними, технологічними і експлуатаційними) груповими ознаками (а.м.с.122-129);

- аудіозапису розмови яким встановлено, що 18.03.2024 р близько 16 год в центральну оперативну диспетчерську лінію "103" надійшов виклик бригади екстреної медичної допомоги з мобільного телефону НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 з повідомленням про ножове поранення, спричинене ОСОБА_10 (а.м.с. 132):

- висновку судово-імунологічної експертизи №233 від 17.04.2024р, кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваної ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. Отже на джемпері, вилученому у ОСОБА_9 та доставленому на дослідження, сліди крові не знайдено ( а.м.с. 169-170).

- висновку судово-імунологічної експертизи №234 від 17.04.2024 (а.м.с.174-175), згідно з яким на лосинах, вилучених у ОСОБА_9 , знайдено кров людини, яка може належати в тому числі і трупу ОСОБА_10 , і підозрюваній ОСОБА_9 , що стверджується за результатом медичного огляду затриманої ОСОБА_9 від 18.03.2024, здійсненим о 22.40 год лікарем КнП Шепетівська багатопрофільна лікарня ОСОБА_26 , скарги на стан здоров`я у ОСОБА_9 відсутні, загальний її стан задовільний, шкірні покриви звичайного кольору, чисті, без тілесних видимих ушкоджень, дихання самостійне, адекватне, гемодинаміка стабільна, серцеві тони ритмічні, гучні, живіт м`який, безболісний, фізіологічні випорожнення в нормі (а.м.с. 203). Тому суд прийшов до висновку, що на шматку килима, на шматку тканини (вирізці з простирадла), на шматку тканини ( виріз з матрацу), на кофті, які вилучені з місця події, а також на марлевому тампоні (змив з поверхні леза кухонного ножа, вилученого на місці події) знайдена кров людини, яка належить трупу ОСОБА_10 ;

- висновку судово-таксикологічної експертизи №617 від 26.03.202, відповідно до якого у крові ОСОБА_9 , 1976 р.н., виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в крові в кількості 0,720/00 (проміле). Не виявлено метиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (а.м.с.200);

- висновку судово-психіатричної експертизи №201 від 22.03.2024, з якого слідує, що ОСОБА_9 будь - яким психічним захворюванням не страждає, не страждала таким і на період інкримінованого їй кримінального правопорушення. ОСОБА_9 , в момент вчинення кримінального правопорушення усвідомлювала свої дії, могла керувати ними та відповідати за них. ОСОБА_9 , на даний час, може розуміти значення своїх дій та керувати ними, застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує (а.м.с.217-218).

Всім зібраним доказам у їх сукупності суд дав належну оцінку, вірно кваліфікувавши дії обвинуваченої ОСОБА_9 за ч.1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_9 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням особи обвинуваченої, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою вона перебувала у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій, є її щире каяття.

При призначенні покарання судом враховано, що ОСОБА_9 раніше не судима і до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у Центрі пробації не перебувала та не перебуває, на обліку у нарколога, психіатра, невропатолога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, так як неодноразово з`являлася в публічних місцях з ознаками алкогольного сп`яніння, не працює, хоча працездатна, має на утриманні сина ОСОБА_27 , 2000 р.н., який є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства.

Твердження сторони захисту про відсутність в обвинуваченої ОСОБА_9 умислу на вбивство спростовуються наступним.

Частина 1 статті 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, тобто за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З об`єктивної сторони даний злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

У постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 09.09.2021 у справі № 361/2548/18 зазначено, що ч.1 ст.115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах

про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел необхідно

вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння,

зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер

і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини

припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, а саме при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

За змістом ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Доказів про перевищення обвинуваченою меж необхідної оборони і спричинення нею удару потерпілому ОСОБА_10 в серце в стані необхідної оборони в ході судового розгляду, не здобуто, так як не доведено наявність суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого ОСОБА_10 чи створення ним реальної загрози для обвинуваченої.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що із сукупності зазначених вище доказів та всіх обставин вчиненого ОСОБА_9 діяння, зокрема, способу, знаряддя злочину, характеру і локалізації заподіяного удару, поведінки винної і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, умисел ОСОБА_9 спрямований саме на вбивство ОСОБА_10 , так як обвинувачена безумовно усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, могла передбачити його суспільно небезпечні наслідки і хоча, можливо, не бажала, але свідомо припускала їх настання, розуміла, що може спричинити смерть потерпілому, адже наносила йому прицільний удар ножем у життєво важливий орган серце, за механізм спричинення зверху-вниз. Отже такі дії обвинуваченої були не випадковими, а прицільними, адже удар був нанесений нею в серце і одразу після удару потерпілий упав та помер на місці, що виключає можливість характеризувати дії ОСОБА_9 як необережні.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачена не змогла відтворити, як саме вона тримала ніж під час проведення слідчого експерименту 23.04.2024 є необґрунтованими враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.240 КПК України метою слідчого експерименту є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Ця мета досягається шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Визначення тактики проведення слідчого експерименту належить до компетенції слідчого і саме до повноважень цієї службової особи відноситься визначення конкретної мети слідчого експерименту та шляхів її досягнення.

Під час слідчого експерименту слідчий, прокурор не допитував особу, а лише перевіряв або уточнював певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому зафіксовані в документі (протоколі) результати слідчого експерименту не є тотожними, наданим слідчому, прокурору показанням, а відтак стверджувати про те, що фактично було проведено повторний допит свідка є безпідставним.

Слідчий експеримент проведений за участі обвинуваченої ОСОБА_9 відповідає вимогам ст. 240 КПК України. Їй було роз`яснено положення ст.ст. 28, 29, 55, 56, 59,62,63 Конституції України, статей 18, 20, 42 КПК і з`ясовано чи зрозумілі їй права та обов`язки.

Крім того, дана слідча дія проведена за участі захисника ОСОБА_8 і протокол за результатами проведення цієї слідчої дії обвинувачена та захисник підписали без жодних зауважень, заяви та клопотання від них не надходили, відповідна слідча дія була зафіксована на відео за допомогою відеокамери, а диск з відеозаписом долучено до протоколу даної слідчої дії.

На переконання колегії суддів, та обставина, що обвинувачена ОСОБА_9 не змогла в деталях пригадати обставини, зокрема, як саме вона тримала ніж у руці під час проведення слідчого експерименту за її участю, не спростовує факт проведення такого та доведеності вини ОСОБА_9 , адже, остання, в момент вчинення злочину перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ст.85 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати дані протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом.

Колегія суддів вважає, що показання ОСОБА_9 , під час слідчого експерименту від 23.04.2024(а.п.231-236), а також запропоновані нею обставини події, зокрема, про те, що ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння наніс їй удар кулаком в праве плече, а потім намагався вдруге нанести їй удар, але спіткнувся об пошкоджену підлогу і впав на кухонний ніж, який вона тримала в руках, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються протоколом огляду місця події і фототаблицею та відеозаписом до нього, відповідно до яких жодних пошкоджень на підлозі на місці події не було, підлога була покрита килимом та килимовою доріжкою (а.м.с.53-55).

Крім того, згідно з результатом медичного огляду затриманої ОСОБА_9 від 18.03.2024 о 22.40 год, проведеним лікарем КнП Шепетівська багатопрофільна лікарня ОСОБА_26 , у ОСОБА_9 відсутні скарги на стан здоров`я, її загальний стан задовільний, шкірні покриви звичайного кольору, чисті, без тілесних видимих ушкоджень, дихання самостійне, адекватне, гемодинаміка стабільна, серцеві тони ритмічні, гучні, живіт м`який, безболісний, фізіологічні випорожнення в нормі (а.м.с. 203).

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №63 від 15.08.2024 властивості та локалізація проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудей зліва з ушкодженням серця, крововиливом в ліву плевральну порожнину у ОСОБА_10 не відповідає механізму спричинення у спосіб та за обставин вказаних підозрюваною ОСОБА_9 під час слідчого експерименту 23.03.2024 року (а.с.88).

Сама ж незгода сторони захисту з оцінкою наданих суду доказів не може свідчити про те, що їх було досліджено з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, у процесі перевірки матеріалів кримінального провадження, колегія суддів не встановила матеріальних чи процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, правильності кваліфікації її дій.

Підстав для скасування вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2024 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3