Справа № 591/8989/23
Провадження № 1-кс/591/203/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року слідчий суддя Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 про зупинення досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник та його представник звернулися до слідчого судді із зазначеною скаргою, яку мотивували тим, що постановою слідчого від 15.12.2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000258 зупинено для подальшого встановлення місця знаходження підозрюваного ОСОБА_3 . Сторона захисту вважає таку постанову незаконною, невмотивованою, прийнятою без достатніх підстав та порушення процедури. Так, ОСОБА_3 не було належним чином повідомлено про підозру. Крім того, органам досудового розслідування достеменно відоме місце проживання ОСОБА_3 , а саме: що він проживає починаючи з 2020 року на території Канади. Про це ОСОБА_3 офіційно повідомив органи досудового розслідування. Тобто, ОСОБА_3 не приховує місце свого проживання, не переховується від органів досудового розслідування та суду. А навпаки всілякими способами намагається донести до органів досудового розслідування місце свого проживання та ініціює проведення слідчих дій. Вважають, що оголошення ОСОБА_3 в розшук та міжнародний розшук пов`язано зі створенням органами досудового розслідування підстав для обрання запобіжного заходу. Крім того, копія оскаржуваної постанови всупереч вимогам КПК України не була надіслана стороні захисту, що унеможливило своєчасне її оскарження. За таких обставин, просили скасувати постанову про зупинення досудового розслідування.

В судовому засіданні скаржник та його представник підтримали обґрунтування та вимоги поданої скарги, наполягали на тому, що органам досудового розслідування достеменно було відомо про те, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання в Канаді. Натомість, слідчий взагалі не вживав заходів щодо виклику ОСОБА_3 відповідно до ч.7 ст.135 КК України для вручення підозри, не вручав таку підозру і не направляв повідомлення про підозру за місцем його фактичного проживання за кордоном. Тобто, на їх переконання, в порушення вимог ст.271 КПК України, умови належного повідомлення слідчим не витримані, тому не було підстав для оголошення його у розшук та у міжнародний розшук, а також - для зупинення кримінального провадження.

Слідчий та прокурор просили відмовити у задоволенні скарги, зазначаючи, що постанова про зупинення кримінального провадження відповідає вимогам КПК. Крім того, зазначили, що повідомлення про підозру було вручено згідно вимог ст.135 КПК України, після чого оголошено ОСОБА_3 у розшук та міжнародний розшук і з цих підстав зупинено провадження. На даний час, в рамках міжнародного співробітництва встановлюється точне місцезнаходження підозрюваного, і офіційної відповіді за результатами проведення заходів в рамках міжнародної допомоги не отримано. За таких підстав не відпали підстави для зупинення кримінального провадження. За таких обставин, просили відмовити у задоволенні поданої скарги.

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, дійшов таких висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження (п. 5 ч.1 ст. 3 КПК України).

Статтею 280 КПК України передбачено підстави та порядок зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 4 ст. 280 КПК України).

Частиною 3, 5 статті 110 КПК України встановлено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

З доданих до клопотання документів вбачається, що слідчими СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000258 від 15.08.2023 за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України.

Додані до клопотання матеріали містять інформацію про те, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 було повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191, ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України у спосіб передбачений ст.ст.135,278 КПК, а саме: шляхом вручення повідомлення про підозру батьку підозрюваного ОСОБА_8 .

При цьому, повідомлення про підозру є процесуальним документом, який може бути оскаржено в порядку, передбаченому п.10 ч.1 ст.303 КПК України, тому питання його вручення, як і питання обґрунтованості оголошеної підозри не є предметом розгляду під час розгляду скарги на постанову слідчого про зупинення кримінального провадження. За таких обставин, відсутні підстави для розгляду доводів скаржника щодо не дотримання слідчим порядку вручення такого процесуального документа.

В даному випадку, розглядаючи скаргу в межах предмету оскарження, слідчий суддя бере до уваги відомості наданих документів про те, що ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у спосіб, що передбачений ст.135 КПК України, а саме: шляхом вручення письмового повідомлення батьку ОСОБА_3 ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_3 з огляду на вказані обставини та положення чинного КПК України набув статусу підозрюваного.

Також з доданих документів вбачається, що постановою від 15.12.2023 досудове розслідування кримінального провадження №0000258 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Зі змісту Постанови вбачається, що для прийняття рішення про зупинення досудового розслідування стали наступні підстави:

- слідчим виконано всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких на момент винесення Постанови необхідне та можливе;

- що ОСОБА_9 перебуває за межами території України, що підтверджується допитом свідка ОСОБА_10 та інформацією про перетин Державного кордону України, та що він неодноразово не прибував без поважних причин на виклики слідчого і що вжиті заходи не дали змогу одержати достовірні дані про його точне місце перебування;

- що постановою слідчої СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 від 15.12.2023 ОСОБА_3 оголошено у розшук.

Таким чином, у Постанові зазначено обставини, які стали підставою для зупинення досудового розслідування, та така підстава передбачена законом у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, а також зазначено мотиви прийняття постанови.

Згідно відомостей Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 07.09.2020 покинув територію України після чого, користуючись належним йому паспортом громадянина України для виїзду за кордон, до України не повертався.

Відповідно до повідомлення Міжнародного поліцейського співробітництва ГУНп в Сумській області, Посольство США в Україні повідомило, що до Посольства США в Канаді з метою отримання візи, звернувся громадянин України ОСОБА_3 .

Відповідно до п.п. 5 п. 2 Порядку ведення обліку громадян України, які проживають за межами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 85 від 29.01.2020, тимчасовий консульський облік - реєстрація інформації про місце перебування за межами України громадян України, які тимчасово перебувають за кордоном.

Підпунктом 4 п. 2 зазначеного Порядку встановлено, що постійний консульський облік - реєстрація інформації про місце проживання за межами України громадян України, які постійно проживають за кордоном (оформили в установленому законодавством порядку документи для виїзду за кордон на постійне проживання або документи для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово).

У даному випадку, офіційної інформації про перебування ОСОБА_3 на тимчасовому чи постійному консульському обліку за межами України не надано.

Згідно ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

За ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Адреса, про яку зазначає сторона захисту у поданих клопотаннях чи зазначена у водійському посвідчені, яке отримував ОСОБА_3 в 2023 році в Канаді, не підпадає під ознаки терміну «місця проживання особи», що використовується у ст. 135 КПК України, оскільки відомості про те, що за цією ОСОБА_11 зареєстрував своє місце проживання за кордоном (став на постійний консульський облік), у матеріалах справи відсутні.

При цьому, ч. 7 ст. 135 КПК України передбачено вручення повістки про виклик особі, яка проживає за кордоном, а не яка тимчасово перебуває (перебуває на тимчасовому обліку) за кордоном.

Органом досудового розслідування повістки про виклик вручалися шляхом надіслання поштовим відправленням за відомими в Україні адресами.

У матеріалах Скарги відсутні докази того, що на момент направлення вказаних повісток у органу досудового розслідування була наявна інформація про взяття ОСОБА_3 на постійний консульський облік та реєстрацію ним в порядку взяття на постійний консульський облік місця проживання за кордоном.

Зазначене вказує на відсутність у органу досудового розслідування підстав для вручення ОСОБА_3 повісток про виклик у порядку ч. 7 ст. 135 КПК України, а за таких обставин, а також беручи до уваги вручення повідомлення про підозру батьку ОСОБА_3 ОСОБА_8 , підозрюваний належно повідомлений про його виклики до слідчого.

На жоден із зазначених викликів підозрюваний не з`явився.

За таких обставин, оголошення ОСОБА_3 в розшук та міжнародний розшук (як одного з видів розшуку) відповідає положенням ч. 1 ст. 281 КПК України.

Разом з тим, Постанова відповідає вимогам статті 110 КПК України, зокрема, містить вступну частину, прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову, мотивувальну частину, яка містить відомості про підстави для прийняття відповідного рішення, що зазначені вище, резолютивну частину, яка містить відомості про зміст прийнятого процесуального рішення, підпис особи, яка прийняла відповідне процесуальне рішення, підпис особи, яка погодила прийняте рішення.

Статтею 110 КПК України, ч. 4 ст. 280 КПК України не передбачено такої вимоги до змісту постанови про зупинення досудового розслідування як обґрунтування обставин, які стали підставами для прийняття такої постанови.

Частина 5 ст. 110 КПК України встановлює вимогу про необхідність зазначення що саме стало підставою для прийняття відповідної постанови.

Прийняття рішення про необхідність проведення тих чи інших слідчих/процесуальних дій (оголошення у розшук особи) під час досудового розслідування перебуває в межах дискреційних повноважень слідчого/прокурора, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності (ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України).

Отже, слідчий суддя при розгляді скарги на рішення про зупинення досудового розслідування не уповноважений надавати оцінку обґрунтованості та законності прийнятих рішень, зокрема, що передувало прийняттю таких рішень (про оголошення особи у розшук), які стали підставою для прийняття рішення про зупинення досудового розслідування та винесення Постанови. Факт існування відповідних підстав та їх відображення у Постанові свідчить про те, що рішення про зупинення досудового розслідування прийнято у відповідності до положень закону.

Пункт 2 ч. 1 ст. 280 КПК України чітко регламентує, що досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Так, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особу оголошено у розшук, однак зобов`язує сторону обвинувачення відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України при оголошенні розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) прийняти відповідну постанову. Факт прийняття постанови про оголошення розшуку являє собою підставу для його здійснення, а положення п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України покладають на сторону обвинувачення обов`язок встановити наявність факту оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, проте не зобов`язують доводити існування підстав для прийняття відповідного рішення про оголошення у міжнародний розшук. За таких обставин, постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є належним доказом та достатньою підставою вважати підозрювану особу такою, що оголошена в міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281, п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України. У той же час положенням ч. 7 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується. З урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, перевірка та встановлення наявності існування обставин, що стали підставою для прийняття рішення про оголошення у міжнародний розшук особи, виходять за межі повноважень слідчого судді в рамках процедури розгляду ним скарги на постанову про зупинення досудового розслідування та ставить під сумнів законність постанови детектива, якою таку особу оголошено у міжнародний розшук.

Єдиним елементом, який може свідчити, що «підозрюваний оголошений у міжнародний розшук», є наявність процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у вигляді: (а) окремої постанови, якщо досудове розслідування не зупиняється; (б) постанови про зупинення досудового розслідування, якщо досудове розслідування зупиняється (в ній зазначається про оголошення особи у розшук).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Аналіз зазначеної норми процесуального закону дає підстави зробити висновок, що оголошення у розшук підозрюваного здійснюється у разі якщо він не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора, за умови його належного повідомлення про такий виклик, і наявності однієї з наступних умов:

1) якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме;

2) підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України;

3) підозрюваний виїхав та/або перебуває за межами України.

При цьому, термін «місцезнаходження» згадується тільки у першій умові.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 281 КПК України передбачено, що до оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Таким чином системний аналіз положень ч. 1 ст. 281 КПК України дає підстави зробити висновок, що слідчий/прокурор повинен вжити заходів щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного до оголошення його у розшук у разі, якщо місце знаходження підозрюваного на неокупованій території Україні невідомо. А у разі, якщо підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України, прокурор/слідчий таких заходів вживати не зобов`язані.

Такий висновок цілком логічно співвідноситься з можливостями слідчого/прокурора встановлювати місцезнаходження підозрюваного шляхом проведення слідчих (розшукових) дій на неокупованій території України і відсутності таких можливостей на тимчасово окупованій території України або за її межами до оголошення підозрюваного у міжнародний або міждержавний розшук.

Як вбачається зі змісту постанови про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_3 та підтверджується відомостями щодо перетину кордону, ОСОБА_3 перетнув державний кордон України, після цього, користуючись належним йому паспортом громадянина України для виїзду за кордон, до України не повертався. Таким чином, станом на дату оголошення розшуку та міжнародного розшуку, він виїхав та перебуває за межами території України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у слідчого/прокурора обов`язку вживати заходів для встановлення місцезнаходження підозрюваного, який виїхав та перебуває за межами України.

Перебування підозрюваного за межами України та нез`явлення на виклики (ч. 1 ст. 281 КПК України) є самостійною підставою для оголошення його в розшук, у тому числі міжнародного. Обізнаність сторони обвинувачення про місцеперебування підозрюваного, який не з`являється на виклики, за межами України не є підставою для припинення розшуку, оскільки в такому випадку метою розшуку є забезпечення явки підозрюваного до органу досудового розслідування/прокурора/суду.

Таким чином, у даному випадку доказом того, що така підстава для зупинення досудового розслідування (оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_3 ) дійсно існує з огляду на положення статей 110, 281 КПК України є постанова слідчого про оголошення у розшук. Також надані матеріали свідчать про те, що здійснюється міжнародний розшук ОСОБА_3 .

Саме цей факт існування постанови про оголошення підозрюваного у розшук - свідчить про існування передбаченої законом підстави для зупинення досудового розслідування.

Частина 3 ст. 281 КПК України передбачає, що у подальшому оголошений розшук здійснюється за відповідним доручення, але поняття «здійснення розшуку» не є тотожним поняттю «оголошення розшуку» за змістом статті 281 КПК України. Розшук здійснюється після його оголошення, при чому здійснення розшуку стосується вирішення організаційних питань, які вирішуються після його оголошення. Подальше скерування матеріалів до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України для організації міжнародного розшуку підозрюваного є організаційним етапом такого розшуку і є наслідком виникнення такого юридичного факту як оголошення особи у міжнародний розшук.

Вказану правову позицію підтверджує зміст ст. 281 КПК України, яка визначає загальні правила оголошення у розшук і здійснення розшуку.

При цьому, слідчий (детектив) вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб як в системі організації Інтерпол, так і поза нею.

Положення «Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол», затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України, визначають, що однією з цілей міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу є установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються.

При цьому не зазначається, що виключно вказана Інструкція регулює питання встановлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, зокрема оголошено їх міжнародний розшук.

Крім того, КПК України не обмежує поняття міжнародного розшуку тільки міжнародним розшуком з використанням інформаційної системи Інтерполу.

Так, за змістом статті 2 Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу, вказана організація здійснює взаємодію всіх органів кримінальної поліції. Тобто, наявність або відсутність у вказаній організації відомостей про розшук певної особи ще не свідчить про те, що особа не оголошена у міжнародний розшук, а може свідчити, що такий розшук не здійснюється цією організацією, але у цьому випадку компетентні органи відповідної країни для здійснення розшуку мають можливість звертатись напряму до інших країн відповідно до міжнародних угод.

Міжнародна організація кримінальної поліції Інтерпол лише дає змогу ефективно супроводжувати процес міжнародного розшуку та здійснювати криміналістичне, інформаційне, аналітичне, організаційне, методичне забезпечення такої діяльності.

Враховуючи викладене, у Постанові обґрунтовано обставини, які стали підставою для зупинення досудового розслідування, в тій мірі, що є необхідним з урахуванням встановлених КПК України вимог. Наявність у Постанові передбачених законом підстав для зупинення досудового розслідування з урахуванням відповідності Постанови вимогам, зазначеним у ч.5 ст. 110 КПК України, щодо структури, форми, змісту, є достатнім аби дійти висновку про її законність та обґрунтованість.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.110,280, 303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 про зупинення досудового розслідування кримінального провадження №0000258 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1