Справа № 136/2218/25
провадження № 1-кс/136/378/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 03.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пушкіне, Московської області, РФ та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, яке було погоджене прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів з метою збуту, а також їх незаконний збут, достовірно знаючи, що мефедрон, канабіс та PVP-сіль є наркотичними засобами, обіг яких заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, пов`язаних із порушенням правил обігу наркотичних засобів, у порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та ст. 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними» від 15.12.2005, діючи умисно та не маючи відповідної ліцензії, у невстановлений органом досудового розслідування час та невстановленому місці незаконно придбав наркотичні речовини, обіг яких обмежено, які зберігав при собі з метою збуту.

Так, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут наркотичного засобу та психотропних речовин, ОСОБА_4 08.11.2025 у ранковий час домовився із «покупцем» - ОСОБА_9 (особа зі зміненими анкетними даними) про продаж наркотичного засобу та психотропних речовин за грошові кошти в сумі 2300 гривень.

В подальшому, 08.11.2025 приблизно о 08:30, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, знаходячись у селищі Турбів, Вінницької області по вул. Черняховського, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 зустрівся з покупцем ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів.

Усвідомлюючи незаконність своїх дій та діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, за грошову винагороду у сумі 2 300 гривень, ОСОБА_4 діючи разом із ОСОБА_8 , збув ОСОБА_9 поліетиленовий zip-пакет із речовиною рослинного походження, у висушеному та подрібненому стані зеленого кольору із характерним запахом коноплі, яка, згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-25/24417-НЗПРАП від 11.11.2025, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, загальною масою у перерахунку на висушену речовину 3,66 г; фольгований згорток із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка, згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-25/24416-НЗПРАП від 11.11.2025, є особливо небезпечною речовиною, обіг якої заборонено - 4-ММС, масою 0,2201 г, та PVP, масою 0,0061 г; порошкоподібна речовина у zip-пакеті білого кольору, яка, згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-25/24433-НЗПРАП, є особливо небезпечною речовиною PVP, масою 0,0015 г.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання, збут наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб у зв`язку з чим 27.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Доказами, які обґрунтовують підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є: рапорт ст. о/у СКП ОСОБА_10 зареєстрованого 03.06.2025 в ЄО № 6482; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 08.11.2025, який дав покази з приводу придбання у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 08.11.2025 психотропних речовин та наркотичних засобів за ціною 2300 грн; протокол добровільної видачі та огляду предмета від 08.11.2025 під час якого ОСОБА_9 добровільно видав придбані за 2300 грн. у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 психотропні речовини та наркотичні засоби; висновком експерта № СЕ-19/102-25/24416-НЗПРАП від 11.11.2025, відповідно до якого вилучена у ОСОБА_9 порошкоподібна речовина є психотропними речовинами, обіг який заборонено 4-ММС масою 0,2201 та PVP масою 0,0061 г.; висновком експерта № СЕ-19/102-25/24417-НЗПРАП від 11.11.2025, відповідно до якого вилучена у ОСОБА_9 речовина рослинного походження є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, масою 3,6 г.; висновком експерта № СЕ-19/102-25/24433-НЗПРАП від 13.11.2025, відповідно до якого вилучена у ОСОБА_9 порошкоподібна речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, масою 0,0015 г.

Таким чином є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 , покладається необхідність запобігання спробам:

1) переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду;

2) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою запобігання спробам ОСОБА_4 вчинити дії, визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий вважає, що необхідно останньому обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Серед іншого, ризик переховування повинен оцінюватись в світлі обставин цього кримінального провадження, особистості підозрюваних, їх майнового стану, а також соціальних зв`язків.

Так, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Крім того, підтвердженням того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий вважає те, що останній на утриманні дітей не має та ніде не працює. Таким чином, під час досудового розслідування встановлено відсутність факторів стримуючого характеру щодо поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , який з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі втекти на непідконтрольну Україні територію.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід врахувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та свідків і дослідження їх судом.

Разом з цим станом на теперішній час з огляду на те, що у кримінальному провадженні підлягають також встановленню і доказуванню і інші обставини придбання психотропної речовини, її походження та повного кола осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також і інших кримінальних правопорушень вчинених як ОСОБА_4 , так і іншими особами, а тому на даному етапі, є вірогідність того, що підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, шляхом їх вмовляння та підкупу чи погроз з метою подальшого спонукання їх до перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, зміни їх показань у суді, оскільки вони знають добре один одного, мають стійкі зв`язки, оскільки пов`язані з вживанням та збутом психотропної речовини та є наркозалежними.

Наявність ризику вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення під час досудового розслідування та судового розгляду підтверджується його попередньою судимістю, що свідчить про стійку схильність до протиправної поведінки. Крім того, підозрюваний офіційно ніде не працевлаштований, не має постійного джерела доходу та соціально корисних зв`язків, що підвищує ймовірність учинення ним нових кримінальних правопорушень з метою забезпечення власних потреб та уникнення відповідальності.

Зазначені обставини у сукупності вказують на реальний, а не абстрактний ризик повторного вчинення злочину та потребують застосування відповідного запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного та його процесуальну поведінку, слідчим зазначено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не спроможне забезпечити виконання ОСОБА_4 його процесуальних обов`язків, визначених КПК України та запобігання ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у ньому та просив його задовольнити, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , не достатнє для запобігання вищевказаних ризиків.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив не обирати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_11 заперечував проти задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, на які він посилається як на підставу застосування щодо підозрюваного такої суворої міри запобіжного заходу як тримання під вартою. Звернув увагу суду на те, що підозрюваний не має наміру ухилятися від слідства та є особою, яка відповідно до положень КК України не має судимості. Просив обрати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; сімейний та матеріальний стан; міцність соціальних зв`язків, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Крім того, слідчий суддя враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

В кримінальному провадженні № 0000140 від 03.06.2025 ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення про обрання запобіжного заходу, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених ст. 177 КПК України, зобов`язаний на підставі наведених сторонами кримінального провадження матеріалів оцінити в сукупності всі обставини.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України, який, згідно зі ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років. Повідомлення про підозру обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: рапорт ст. о/у СКП ОСОБА_10 зареєстрованого 03.06.2025 в ЄО № 6482; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 08.11.2025, який дав покази з приводу придбання у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 08.11.2025 психотропних речовин та наркотичних засобів за ціною 2 300 грн; протокол добровільної видачі та огляду предмета від 08.11.2025 під час якого ОСОБА_9 добровільно видав придбані за 2 300 грн. у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 психотропні речовини та наркотичні засоби; висновком експерта № СЕ-19/102-25/24416-НЗПРАП від 11.11.2025, відповідно до якого вилучена у ОСОБА_9 порошкоподібна речовина є психотропними речовинами, обіг який заборонено 4-ММС масою 0,2201 та PVP масою 0,0061 г.; висновком експерта № СЕ-19/102-25/24417-НЗПРАП від 11.11.2025, відповідно до якого вилучена у ОСОБА_9 речовина рослинного походження є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, масою 3,6 г.; висновком експерта № СЕ-19/102-25/24433-НЗПРАП від 13.11.2025, відповідно до якого вилучена у ОСОБА_9 порошкоподібна речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, масою 0,0015 г.

Разом з тим при вирішенні даного клопотання слідчий суддя враховує висновки Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу (тримання під вартою) лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Виходячи з наведеного, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1, 2 ч. 1. ст. 194 КПК України, але не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме не обґрунтована недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

При цьому слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 не має наміру ухилятися від слідства та суду, що засвідчується добровільною явкою до суду після вручення йому підозри, з метою належного розгляду клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, має постійне місце проживання, є особою, яка відповідно до положень КК України не має судимості. Також судом враховується, що в ході проведеного 27.11.2025 санкціонованого обшуку за місцем проживання підозрюваного заборонених законодавством України предметів, засобів та речовин виявлено не було.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає необхідним клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою задовольнити частково та відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України, застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, для запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні залишати кожної доби житло, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто до 01.02.2026 включно.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає та перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками.

Ухвалу суду про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту виконувати в порядку ст. 181 КПК України.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_12