ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2913/25 Справа № 174/807/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року Кривий Ріг

24.09.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2025р., якою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в ДУ «Криворізька УВП № 3» м. Кривого Рогу, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 09.10.2025р. включно, з можливістю внесення застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

за участю обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2025р. щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Із рішенням суду першої інстанції не погодився обвинувачений, оскаржив його в апеляційному порядку, та в апеляційній скарзі:

- вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи;

- зазначає, що кримінальне провадження сфальсифіковано органом досудового розслідування, він заперечує свою винуватість, досудове розслідування проведено однобічно, під моральним тиском;

- прохає оскаржувану ухвалу скасувати, та застосувати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Суд апеляційної інстанції заслухавши суддюдоповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження отримані відповідно до вимог ст. 422-1 КПК України та перевіривши доводи апеляційної скарги дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення про продовження щодо обвинуваченого строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції поклав існування та вагомість ризиків з боку обвинуваченого, якими є ризики його втечі, знищення речових доказів, впливу на свідків та вчинення іншого злочину, які на теперішній час не зменшились. При цьому суд першої інстанції вважав, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети визначеної ст. 177 КПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено під час судового провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом першої інстанції, при продовженні щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції належним чином оцінив вагомість існуючих ризиків, які на даний час не зменшились, особу обвинуваченого, його стан здоров`я, репутацію та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що оскаржувана ухвала не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи є неспроможними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні чотирьох епізодів кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України, двох епізодів за ч. 2 ст. 190 КК України, та двох епізодів за ч. 2 ст. 289 КК України, при цьому є особою, яка була сім раз засуджена.

Тяжкість, характер та обставини кримінальних правопорушень, відомості про репутацію обвинуваченого вказують на підтвердження вагомості заявлених ризиків, які слід вважати такими, що теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відсутність фактів втечі обвинуваченого чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дією застосованого запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що не вбачає можливості застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, оскільки «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції належним чином досліджено всі обставини справи, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перед усім, є існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з боку підозрюваного/ обвинуваченого.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою один із вагомих заходів забезпечення кримінального провадження. Цей превентивний, забезпечувальний захід, спрямований на недопущення можливої протидії з боку підозрюваного, обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, є ефективним засобом коригування неправомірної поведінки зазначених учасників кримінального судочинства.

Обмежуючи конституційні права обвинуваченої у вчиненні злочину, запобіжний захід виконує позитивну роль, реалізуючи у кримінальному процесі матеріально-правовий принцип крайньої необхідності: завдання меншої шкоди, щоб запобігти більшій шкоді.

Слід наголосити, що за допомогою запобіжних заходів забезпечується особиста участь обвинуваченої у кримінальному судочинстві, її неухилення від кримінального переслідування, застосування до нього заходів кримінального покарання і стягнення з нього завданої злочином матеріальної шкоди.

Аналіз ст. 177 КПК України вказує, що «ризик» - це перш за все ймовірність небажаної поведінки, та визначення «ризиків» полягає у передбаченні небажаної, для всебічного дослідження даного провадження, поведінки обвинуваченої та запобіганні такої поведінки через застосування відповідного запобіжного заходу судом.

Отже з урахуванням викладеного слід наголосити, що ризики з боку обвинуваченої слід розцінювати як його небажану, ймовірну поведінку, з метою у будь який спосіб перешкодити встановленню істини у справі для прийняття відповідного рішення судом.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що кримінальне провадження сфальсифіковано органом досудового розслідування, він заперечує свою винуватість, досудове розслідування проведено однобічно, під моральним тиском, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки не є предметом розгляду у провадженнях даної категорії.

Питання винуватості особи вирішується судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті із ухваленням відповідного процесуального рішення, що є іншою стадією процесуального провадження, під час якої підлягає перевірці фактичні обставини справи, а не виключно ризики з боку обвинуваченого під час продовження запобіжного заходу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено, ухвала суду першої інстанції є законним та обґрунтованим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2025р., якою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 09.10.2025р. включно, з можливістю внесення застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. - залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2025р., якою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 09.10.2025р. включно, з можливістю внесення застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді