Справа: № 148/41/26
Провадження №1-кс/148/31/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчої СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні № 0000008 від 06.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування Тульчинського РВП ГУ НП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000008 від 06.01.2026, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 06.01.2025 близько 02:00 год. по АДРЕСА_1 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу з прилеглої території скоїв крадіжку закупівельного візка "Avant 185 N", який перебуває у власності ТОВ "ФОРА" ("), чим завдав матеріального збитку.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, 06.01.2026 в порядку ст. 233, 237 КПК України та проведено огляд прилеглої території магазину № 488, ТОВ «Фора», розташованого за адресою: вул. Миколи Леонтовича, 50, м. Тульчин, Вінницька область, в ході якого на бетонному майданчику з тильної сторони магазину виявлено та вилучено металевий закупівельний візок «Avant 185 N», з сидінням та пластиковими вставками зеленого кольору та маркування з надписом «візок Avant 185 N з сидінням, 02, 02». Також, в ході проведення огляду візка з його поверхні за допомогою дактилоскопічного порошку та липких стрічок виявлено та вилучено відбитків пальців рук, які поміщено на білий аркуш паперу, та упаковано до паперового конверту з підписами понятих та слідчого.

Так, постановою слідчого від 06.01.2026 вилучені об`єкти визнано речовими доказами, які приєднано до кримінального провадження.

На думку слідчої, є достатньо підстав вважати, що вказане майно має значення по справі, а саме містять на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, яке вилучено та доставлено до Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, як тимчасово вилучене майно, що передбачено ч. 7 ст. 237 та ч. 1 і ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідча у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, заявлені вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Власник тимчасово вилученого майна представник ТОВ «ФОРА» ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав та просив повернути вилучене майно на відповідальне зберігання ТОВ «ФОРА».

Неявка сторін кримінального провадження у судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду даного клопотання.

В зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі частини 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити, зокрема застосувавши заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на майно вказане у клопотанні, оскільки він є доказом, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні і проведення належного досудового розслідування.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони відчуження на металевий закупівельний візок «Avant 185 N», з сидінням та пластиковими вставками зеленого кольору та маркування з надписом «візок Avant 185 N з сидінням, 02, 02», який був 06.01.2026 вилучений в ході огляду ділянки прилеглої території магазину № 488, ТОВ «Фора», розташованого за адресою: вул. Миколи Леонтовича, 50, м. Тульчин, Вінницька область та який належить ТОВ «ФОРА», , та після проведення товарознавчої експертизи, передати на відповідальне зберігання представнику ТОВ «ФОРА», заборонивши псувати, відчужувати, передавати чи приховувати арештоване майно.

Накласти арешт у вигляді заборони відчуження, використання та розпорядження насліди пальців рук, які 06.01.2026 виявлені та вилучені в ході огляду металевого закупівельного візку «Avant 185 N», залишивши їх на зберігання у кімнаті речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Визначити строк дії ухвали щодо зберігання вказаного майна до вирішення питання в порядку визначеному КПК України.

Виконання ухвали доручити слідчій СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту.

Ухвала слідчого судді щодо накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: