В И Р О К

Іменем України

28 листопада 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорки ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000495 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, пенсіонера, зареєстрованого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнане судом доведеним

Одинадцятого жовтня 2022 року о 18 годині 30 хвилин, на ставку у с. Світин, Житомирського району обвинувачений ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_6 , підійшов до автомобіля «Peugeot 307», номерний знак НОМЕР_1 , у салоні якого знаходився потерпілий разом з ОСОБА_7 . Після чого обвинувачений ножем типу «мачете» наніс по автомобілю декілька ударів, внаслідок чого розбив переднє бокове скло та праве бокове дзеркало заднього виду.

У зв`язку з цим ОСОБА_6 вийшов з автомобіля, а ОСОБА_4 , з метою заподіяння йому тілесних ушкоджень наніс останньому ножем типу «мачете» удар по голові, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді рани лівої лобно-тім`яної ділянки, синця лівої тім`яної ділянки, перелому зовнішньої пластини лівої тім`яної кістки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Пояснення учасників кримінального провадження

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень визнав, проте вважає, що вказані тілесні ушкодження ним були заподіяні в стані необхідної оборони.

Зокрема він пояснив, що будь-якого умислу на вбивство потерпілого у нього не було. Він хотів пошкодити його автомобіль через, те що потерпілий 10 жовтня 2022 року їхав по вулиці на великій швидкості й ледь не збив його онука. Крім цього, на зауваження його доньки ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9 , з приводу швидкої їзди автомобілем вулицями села, ОСОБА_7 неадекватно відреагував, а саме вийшов з автомобіля та розбив ніс його сину ОСОБА_9 .

У зв`язку з цим, він на велосипеді, на кермі якого постійно у чохлі висить ніж «мачете», поїхав за автомобілем до ставка де й наздогнав вказаних осіб. З метою пошкодження автомобіля він мачетою розбив заднє бокове вікно та відбив дзеркало заднього виду, а коли вдарив по лобовому склу зі сторони пасажира, де сидів ОСОБА_10 , то потерпілий завів автомобіль і заднім ходом проїхав декілька метрів. Після цього з автомобіля вийшов потерпілий ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у якого в руці була скляна пляшка з горілкою. Потерпілий взяв на пагорбі палицю, якою намагався нанести йому удар по голові. З метою самозахисту він лівою рукою відбив палицю, а кулаком правої руки, в якому була мачета, вдарив потерпілого у праву частину грудей. При цьому верхня частина леза мачети випадково зачепила скроню потерпілого. Від цього удару потерпілий зробив пару кроків назад, а з голови пішла кров. Побачивши кров на голові потерпілого, він наказав ОСОБА_12 та ОСОБА_13 забиратися геть. Після чого потерпілий сів за кермо автомобіля та разом з ОСОБА_14 поїхали з місця пригоди. Оскільки після вказаних подій потерпілий самостійно керував автомобілем, тобто не потребував медичної допомоги, він теж залишив місце пригоди.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що у вказаний вище день та час він разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на автомобілі їздили вулицями с. Світин. Коли проїжджали біля будинку обвинуваченого, то син останнього зупинив їх автомобіль та почав пред`являти претензії з приводу швидкої їзди. На вказане зауваження ОСОБА_16 своєрідно відреагував, а саме вийшов з автомобіля та вдарив лобом в ніс сина обвинуваченого, після чого сів в автомобіль й вони поїхали до озера. Перебуваючи в автомобілі поблизу озера він побачив розлюченого обвинуваченого, який підійшов до них та почав мачетою бити по автомобілю. Коли він вийшов з автомобіля, то обвинувачений підійшов до нього та наніс йому мачетою удар по голові, від чого він присів. Разом з тим, в руках він нічого не тримав та будь-яких ударів обвинуваченому не наносив. У цей час ОСОБА_10 вийшов з автомобіля, допоміг йому підвестися, потім він сів за кермо та вони поїхали додому. Куди подівся ОСОБА_4 не бачив. Окрім того, потерпілий зазначив, що пробачив обвинуваченого за вчинені ним дії, жодних претензій до нього не має, бо останній повністю відшкодував йому шкоду за пошкодження автомобіля, на суворості покарання не наполягає та бажає підтримувати з ОСОБА_4 добросусідські відносини.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що у день коли сталась ця подія вони святкували День народження ОСОБА_6 . Коли їхали на автомобілі потерпілого на дорогу вийшла донька обвинуваченого та зупинила їх з приводу швидкої їзди. Він разом з потерпілим вийшли з автомобіля і між ним та сином обвинуваченого почався конфлікт у ході якого він вдарив останнього в обличчя. Після цього вони зі ОСОБА_17 сіли в автомобіль і поїхали до ставка продовжувати святкування. Зупинившись поблизу ставка, вони в салоні автомобіля розпивали алкогольні напої. Почувши удар у лобове скло та по боковому дзеркалу потерпілий від`їхав пару метрів назад, а потім вийшов з автомобіля. Через декілька секунд за потерпілим вийшов він і побачив як обвинувачений, замахнувшись, вдарив потерпілого мачетою по голові. Якої сили був удар сказати не може, але від цього удару потерпілий впав та з голови пішла кров. Він з автомобіля взяв пляшку з горілкою для захисту, але обвинувачений більше ударів не наносив, та залишив місце події. Він допоміг потерпілому підвестися, останній сів за кермо та вони поїхали додому. Також свідок зазначив, що у потерпілого в руках ніяких предметів не було та він не намагався вдарити обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що про події, які відбувались на ставку він розповісти не може, бо був п`яний та спав на задньому сидінні автомобіля.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 також не були безпосередніми очевидцями вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише були свідками конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , який відбувся того ж дня біля їх будинку.

Окрім того ОСОБА_8 розповіла, що потерпілий, керуючи автомобілем, ледь не наїхав на її малолітнього сина, який переходив через дорогу.

Про події, які відбулись на ставку, ОСОБА_4 нічого не розповідав.

Свідок ОСОБА_19 пояснила суду, що 11 жовтня 2022 року ОСОБА_10 привів її сина ОСОБА_6 додому з розбитою головою. Вона викликала швидку допомогу та його забрали у лікарню.

Докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

З рапорту оперативного чергового вбачається, що зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 11.10.2022 у с. Світин Житомирського району ОСОБА_6 були нанесені тілесні ушкодження сокирою по голові, потерпілий при свідомості (а.к.п. 120-121 т. 1).

Також згідно з рапортом оперативного чергового зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що о 21 годині 08 хвилин 11.10.2022 каретою швидкою медичної допомоги до обласної лікарні доставлений ОСОБА_6 зі струсом головного мозку, закритою черепно-мозковою травмою, рубаною раною скронево-тім`яної ділянки (а.к.п. 122 т. 1).

У протоколі про прийняття заяви від ОСОБА_19 зафіксовано, що о 18 годині 30 хвилин 11.10.2022 у с. Світин Житомирського району невідомий чоловік спричинив її синові ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.к.п. 123-125 т. 1).

З дослідженого протоколу прийняття заяви від ОСОБА_6 вбачається, що потерпілий просить притягнути до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 , який спричинив йому тілесні ушкодження (а.к.п. 164 т. 1).

Під час проведення 12.10.2022 огляду місця події було оглянуто відкриту ділянку місцевості на відставні 5 м від ставка у с. Світин. При огляді вказаної ділянки, окрім слідів автомобіля на трав`яній поверхні, нічого не виявлено. Зі слів присутнього під час огляду свідка ОСОБА_20 саме на згаданому місці о 18 годині 30 хвилин 11.10.2022 обвинувачений спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження предметом схожим на великий ніж (а.к.п. 143-148 т. 1).

Відповідно до висновку експерта №1863 від 03.11.2022 у ОСОБА_6 виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді рани лівої лобно-тім`яної ділянки, синця лівої тім`яної ділянки без зазначення точної форми, розмірів, морфологічних особливостей та перелому зовнішньої пластини лівої тім`яної кістки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та утворились в ході описаних вище подій (а.к.п. 167-168 т. 1).

Вказані тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 також описані у протоколі мультиспіральної комп`ютерної томографії та виписці з медичної картки стаціонарного хворого №19508 (а.к.п. 165-166 т. 1).

Одинадцятого жовтня 2022 року було оглянуто відкриту ділянку місцевості, яка знаходиться у с. Світин Житомирського району на відстані близько 250 м від будинку №4а по вул. Івана Франка. Присутній під час огляду обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що саме на цій ділянці поблизу пенька від дерева яблуні він залишив ніж мачете, яким спричинив потерпілому тілесні ушкодження. Під час вказаної слідчої дії було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на мачете в чохлі чорного кольору довжиною 42 см (а.к.п. 136-142 т. 1).

Своєю чергою, згідно з висновком експерта №СЕ-19/106-22/11449-ХЗ від 31.10.2022 цей предмет, що зовні схожий на «мачете», є ножем, який виготовлений промисловим способом по типу бойового ножа народності Непала гурків «кукрі» та до холодної зброї не відноситься (а.к.п. 175-178 т. 1).

За даними протоколів огляду місця події від 12.10.2022 в обвинуваченого було вилучено куртку та штани військового зразка «піксель», у які останній був одягнений 11.10.2022, а також у потерпілого вилучено кофту чорного кольору на блискавці та чорні штани, у які він був одягнений того ж дня (а.к.п. 151-157, 159-163 т. 1).

Відповідно до результатів судово-медичних експертиз №1111 від 21.10.2022 та №1109 від 24.10.2022 на одязі потерпілого виявлені сліди крові, яка може належати останньому (а.к.п. 170-173 т. 1).

У ході проведення 17.11.2022 слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 останній поблизу ставка у с. Світин показав на місце де ОСОБА_4 наніс йому удар по голові ножем типу «мачете» (а.к.п. 184-192 т. 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.10.2022 було оглянуто автомобіль «Peugeot 307», номерний знак FEK:307. При візуальному огляді автомобіля виявлено пошкодження лобового скла справа розміром 17х17 см округлої форми, а також повністю пошкоджено скло передньої правої двері та праве бокове дзеркало. На правій передній двері наявні пошкодження лакофарбового покриття у вигляді подряпин. Крім того пошкоджено кузов автомобіля з правої сторони у вигляді вм`ятин, всередині салону автомобіля наявні уламки скла (а.к.п. 127-134 т. 1).

Під час слідчого експерименту від 17.11.2022 обвинувачений ОСОБА_4 відтворив обстановку та обставини подій, які відбулись 11.10.2022 поблизу ставка у с. Світин та які повністю відповідають його показанням наданим суду (а.к.п. 193-203 т. 1).

Окрім того, судом була досліджена довідка обласної клінічної лікарні імені Гербачевського про перебування ОСОБА_6 у період з 11 по 14 жовтня 2022 року на лікуванні, загальна вартість якого складає 2645 грн 61 коп.

Згідно з актом Д-143 від 01.11.2022 та висновком судово-психіатричного експерта №370-2022 від 01.11.2022, обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення інкримінованих йому подій та на час обстеження міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, будь-якими психічними розладами не страждає (а.к.п. 180-183 т. 1).

Дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , безпосереднього свідка ОСОБА_7 підтверджується, що 11.10.2022 обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому удар ножем типу «мачете» по голові.

Їх показання узгоджуються між собою, підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №1863, згідно з яким у потерпілого виявлено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у виді рани лівої лобно-тім`яної ділянки, синця лівої тім`яної ділянки та перелому зовнішньої пластини лівої тім`яної кістки, що були спричинені обвинуваченим за обставин встановлених судом під час розгляду даного кримінального провадження.

Механізм спричинення цих тілесних ушкоджень у результаті удару ножем типу «мачете» підтверджується також показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_7 , які у судовому засіданні показали, як обвинувачений, тримаючи у правій руці мачете, наніс ним удар по голові потерпілого.

Судом був оглянутий речовий доказ, а саме ніж типу «мачете», який є знаряддям вчинення даного кримінального проступку.

Отже, на підставі перелічених вище доказів, судом достовірно було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 удар ножем типу «мачете», чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Суд вважає версію сторони захисту про те, що обвинувачений діяв у стані необхідної оборони, неспроможною, оскільки показання обвинуваченого спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 про те, що потерпілий не наносив обвинуваченому палицею та будь-яким іншим предметом удару. Зокрема, останні зазначили, що коли обвинувачений наносив удар мачетою по голові потерпілого, то у руках потерпілого не було палиці, або іншого подібного предмету.

Суд довіряє показанням потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , оскільки потерпілий пробачив обвинуваченого та не наполягає на суворості його покарання, а тому не зацікавлений у погіршенні правового становища останнього. Крім цього показання потерпілого та свідка підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , які пояснили, що їх батько ОСОБА_4 , повернувшись додому, не повідомляв про будь-який захист від потерпілого.

Крім цього, показання потерпілого та свідків узгоджуються між собою, а також доводяться протоколом огляду місця події біля ставка у с. Світин, під час якого не було виявлено будь-якої палиці чи іншого схожого предмету, яким можливо спричинити тілесні ушкодження.

Своєю чергою, під час освідування потерпілого у останнього не було виявлено будь-яких тілесних ушкоджень на грудній клітині, які, згідно з показів обвинуваченого, мали б залишитись від його удару, з огляду на те, що затиснутий у кулак предмет збільшує силу удару та робить кулак твердішим.

Також не було надано стороною захисту жодних доказів про наявність в обвинуваченого тілесних ушкоджень лівої руки, які б мали залишитись від відбиття удару палицею.

Крім цього, версія обвинуваченого про те, що під час удару у груди ОСОБА_6 лезо мачете випадково зачепило скроню голови потерпілого, спростовується висновком №1863, відповідно до якого тілесні ушкодження, які утворились від удару мачетою, локалізовані не у скроні, а у лівій лобно-тім`яній ділянці голови потерпілого.

У зв`язку з викладеним вище суд приходить до переконливого висновку, що версія сторони захисту про те, що обвинувачений захищався від удару палицею є видуманою, бо ця версія повністю спростована дослідженими доказами, суперечить встановленим судом фактичним обставинам та вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 у такий спосіб намагається уникнути кримінальної відповідальності за заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З огляду на викладене, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, поза розумним сумнівом, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 шляхом завдання удару ножем типу «мачете», заподіяв потерпілому згадані вище легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Мотиви перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України

Стороною обвинувачення ОСОБА_4 інкримінується те, що він у вказаний час та місці з метою вбивства ОСОБА_6 , із значною силою прикладання наніс останньому ножем типу «мачете» удар по голові, чим спричинив йому описані вище легкі тілесні ушкодження. Та завдяки тому, що ОСОБА_21 забрав ОСОБА_6 з місця події, ОСОБА_4 не вдалося довести свій злочинний умисел на вбивство потерпілого до кінця. Отже, стороною обвинувачення діяння ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_6 .

Дослідивши всі обставини даного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на вбивство ОСОБА_6 з огляду на таке.

Відповідно до диспозиції ст. 115 КК України умисне вбивство може бути вчинено з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом - коли винний хоча і не бажав настання смерті, але свідомо припускав її настання.

Отже, для правильної кваліфікації дій обвинуваченого суд має встановити суб`єктивну сторону злочину, а саме умисел обвинуваченого.

Обов`язковою ознакою закінченого складу вбивства є настання злочинного наслідку, а саме смерті людини. Відсутність такого наслідку виключає можливість притягнення до відповідальності за закінчений злочин. У таких випадках в діях винного можуть бути ознаки готування до вбивства або замаху на вбивство.

Статтею 15 КК України визначено, що замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Таким чином замах на будь-який умисний злочин, у тому числі на вбивство, вчиняється лише з прямим умислом, коли особа не лише передбачала настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а й бажала їх настання.

Відповідно до ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Законодавче визначення прямого і непрямого умислу містить три ознаки, які характеризують психічне ставлення особи до вчиненого нею діяння і його наслідків, а саме усвідомлення особою суспільної небезпеки свого діяння, передбачення його суспільно небезпечних наслідків, бажання настання таких наслідків або свідоме припущення їх настання. Перші дві ознаки (усвідомлення і передбачення) характеризують процеси, які відбуваються у психіці суб`єкта і тому складають інтелектуальний момент умислу. Третя ознака (бажання чи свідоме припущення наслідків) характеризує вольову сферу особи й утворює вольовий момент умислу.

Основна відмінність прямого і непрямого умислу полягає у їх вольовому моменті. Якщо при прямому умислі він характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків, то при непрямому - свідомим припущенням їх настання. В останньому випадку воля особи посідає не активну, а пасивну щодо наслідків позицію, оскільки наслідки є побічним результатом злочинної дії (бездіяльності) винного.

При цьому винний передбачає наслідки як можливий або неминучий результат свого діяння. Передбачення має конкретний характер, коли особа має чітке уявлення про те, що саме від її конкретного діяння неминуче настануть або мають настати певні наслідки. У разі ж коли особа передбачає наслідки свого діяння як декілька можливих альтернатив, і при цьому свідомо припускає настання будь-якого з цих наслідків (байдуже ставиться до того, який саме з цих наслідків настане), в такому випадку має місце непрямий умисел, який виключає замах на злочин, а діяння особи в такому випадку кваліфікується як закінчений злочин за наслідками діяння, які настали.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння легкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема: враховується спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, тощо.

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 31.01.2013 по справі №5-32кс12, та постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №760/4968/15-к, від 18.10.2018 у справі №348/1153/17, від 08.11.2018 у справі №360/718/16-к, від 18.12.2018 у справі №569/2944/16-к, від 17.09.2020 у справі № 286/4163/19, від 03.09.2024 у справі №205/5586/21.

За встановлених судом обставин між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 не було давніх неприязних відносин, конфлікт виник раптово. Одразу ж після завдання удару по голові потерпілому, обвинувачений припинив побиття останнього, при цьому маючи реальну можливість продовжувати наносити йому удари мачетою по життєво важливих органах з метою вбивства потерпілого.

Вказані обставини з достовірністю встановлені у судовому засіданні та підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 які підтвердили, що після нанесення удару по голові потерпілого, обвинувачений добровільно припинив наносити удари мачетою, а навпаки наказав потерпілому та свідку забиратися геть. Разом з тим, обвинувачений, потерпілий та свідок ОСОБА_7 підтвердили той факт, що після отриманого удару потерпілий вільно сів за кермо та самостійно керував автомобілем, а обвинувачений при цьому не намагався позбавити життя потерпілого.

Про відсутність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство ОСОБА_6 свідчить характер нанесених останньому тілесних ушкоджень, які є легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоров`я. Зокрема, у вигляді рани лівої лобно-тім`яної ділянки, синця лівої тім`яної ділянки без зазначення точної форми, розмірів, морфологічних особливостей та перелому зовнішньої пластини лівої тім`яної кістки. Проте внутрішня частина цієї тім`яної кісти залишилась без ушкоджень. Своєю чергою, відповідно до висновку експерта, згадані вище тілесні ушкодження не становлять загрози для життя.

Таким чином, наведені вище обставини, свідчать про наявність у ОСОБА_4 умислу саме на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклого неприязного відношення до нього, а тому версія обвинувачення про не доведення ОСОБА_4 своїх злочинних намірів на умисне вбивство потерпілого до кінця по незалежним від нього обставинам є необґрунтованою, оскільки не підтверджуються дослідженими доказами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 неправильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство потерпілого, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, оскільки умисел у обвинуваченого був на заподіяння потерпілому невизначеного тілесного ушкодження, яким у даному випадку є легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а тому, в межах ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне змінити обвинувачення прокурора та кваліфікувати дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України, як спричинення потерпілому ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Мотиви призначення покарання, вирішення питання щодо речових доказів, цивільного позову та процесуальних витрат

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, основним об`єктом якого є здоров`я особи.

Крім цього, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є ветераном військової служби, позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи, добровільно відшкодував збитки за пошкодження автомобіля, а також думку потерпілого, який не наполягав на суворості покарання, будь-яких претензій до обвинуваченого не має та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є активне сприяння розкриттю даного кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд враховує віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , які рухались автомобілем на великій швидкості, розбили ніс сину обвинуваченого, що, на думку суду, стало передумовою для вчинення обвинуваченим даного кримінального проступку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді штрафу.

Водночас кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України є кримінальним проступком. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку за який передбачене покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

З огляду на те, що з дня вчинення 11.10.2022 кримінального проступку минуло більше ніж три роки, суд на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільняє ОСОБА_4 від призначеного покарання.

Цивільний позов прокурора в особі Департаменту фінансів Житомирської обласної ради про стягнення з обвинуваченого 2645 грн 61 коп. витрат на лікування потерпілого, суд задовольняє у повному обсязі, оскільки дані вимоги повністю підтверджуються довідкою КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф.Гербачевського» Житомирської облради №01/1984 від 21.11.2022.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України витрати за проведення експертиз суд стягує з обвинуваченого.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до п.п. 4, 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме ніж типу «мачете» у чохлі, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, підлягає знищенню, а одяг обвинуваченого та потерпілого - поверненню останнім.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу розміром 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1132 (одну тисячу сто тридцять дві) грн 68 коп. витрат на проведення експертизи.

Цивільний позов прокурора задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної ради 2645 (дві тисячі шістсот сорок п`ять) грн 61 коп. витрат на лікування потерпілого.

Арешт, накладений ухвалами Богунського районного суду м. Житомира від 19 та 20 жовтня 2022 року, на чорну кофту на блискавці, чорні штани, військові куртку та штани, ніж типу «мачете» у чохлі, змиви з руків`я та металевої частини вказаного ножа, скасувати.

Речові докази, які знаходяться у камері схову відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області, а саме:

- військові куртку та штани повернути ОСОБА_4 ;

- чорну кофту на блискавці та чорні штани повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- змиви з руків`я та металевої частини ножа типу «мачете» знищити;

- ніж типу «мачете» у чохлі, який зберігається при матеріалах судового провадження знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому, який не був присутній у судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя: