ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/805/26 Справа № 175/8226/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000218 за апеляційною скаргою прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Просяна Покровського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним за ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді 2 років пробаційного нагляду, застосувавши такі обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; - працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); відповідно до п. 3, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_9 обмежувальні заходи у виді проходження програми для кривдників та заборонити наближатися на 50 метрів до місця проживання потерпілої ОСОБА_7 на строк 3 місяці.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що тривалість застосування домашнього насильства та наслідки для потерпілої ОСОБА_7 є психотравмувальними, їй завдані інтенсивні та негативні за своїми проявами психологічні (моральні) страждання, що не відповідає м`якості застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 покарання.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_9 засуджений за вчинення домашнього насильства, тому до нього повинні бути застосовані обмежувальні заходи, однак суд першої інстанції такі заходи не застосував, хоча потерпіла та прокурор просили про це в судовому засіданні.

Вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік; на підставі ч. 2, 3 ст.59-1 КК України на ОСОБА_9 покладено такі обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; - виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; також вирішено питання щодо судових витрат.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_9 систематично в період часу із квітня місяця 2024 року по кінець березня 2025 року, перебуваючи за місцем мешкання дружини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_7 , шляхом словесних образ, нецензурної лайки, погроз, приниження, що призвело до тривалих, інтенсивних й негативних за своїми проявами психологічних (моральних) страждань, які зумовили порушення звичного стереотипу її життєдіяльності, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам і особистому благополуччі, в продуктивній життєдіяльності.

За вчинення насильства в сім`ї протягом вказаного періоду часу на ОСОБА_9 неодноразово було складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та за вказані адміністративні правопорушення постановами Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.06.2024, 13.03.2025, 17.03.2025 його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, 17.04.2024 о 01.00 годині ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_7 , а саме: виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (справа № 175/8161/24, провадження № 3/175/4172/24) від 17.06.2024 ОСОБА_9 визнано винним за вказаним фактом у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 14.12.2024 приблизно о 03.00 годині ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство до своєї дружини ОСОБА_7 , що виразилось у словесних образах, висловлювані нецензурною лайкою, внаслідок чого завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (справа №175/2800/25, провадження №3/175/1150/25) від 13.03.2025 ОСОБА_9 визнано винним за вказаним фактом у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, 21.11.2024 о 20.30 годин у АДРЕСА_2 ОСОБА_9 вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , яке виразилось у словесних образах, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (справа № 175/3142/25, провадження № 3/175/1335/25) від 17.03.2025 ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_9 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Так, 30.03.2025 приблизно о 17.00 годині, перебуваючи за місцем постійного мешкання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм моралі, на ґрунті неприязних відносин, вчинив по відношенню до своєї дружини ОСОБА_7 психологічне насильство, що виразилося в словесних образах нецензурною лексикою, приниженні, тим самим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, що погіршило якість її життя.

Внаслідок вказаних дій у потерпілої ОСОБА_7 наявні негативні психосоматичні та психоемоційні зміни, зміни у індивідуально-психологічних особливостях, що вплинуло на її емоційний стан, порушення в основних сферах життєдіяльності, що унеможливило її повноцінне соціальне функціонування як особистості, яке мало місце в період часу із квітня місяця 2024 року по кінець березня 2025 року.

Внаслідок вказаних умисних систематичних насильницьких дій ОСОБА_9 для ОСОБА_7 склалася ситуація, яка є психотравмувальною для неї, та їй завдані інтенсивні та негативні за своїми проявами психологічні (моральні) страждання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, потерпілу та обвинуваченого, які не заперечували щодо застосування до обвинуваченого обмежувальних заходів, захисника, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як слідує з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, то колегія суддів вважає, що при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості; відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем служби характеризується позитивно, є ветераном війни - особою з інвалідністю внаслідок війни, поранення пов`язане із захистом Батьківщини, учасником бойових дій, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, - не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Доводи прокурора про те, що тривалість застосування домашнього насильства та наслідки для потерпілої ОСОБА_7 є психотравмувальними, їй завдані інтенсивні та негативні за своїми проявами психологічні (моральні) страждання, що не відповідає м`якості застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, з фактичним врахуванням обставин кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, є ветераном війни, відсутності обставин, що обтяжують покарання, так як вказані обставини стали підставою для призначення судом обвинуваченому покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, що не вказує на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Також вимога прокурора щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 таких обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, як не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу), - не підлягає задоволенню, оскільки прокурором в апеляційній скарзі взагалі необгрунтована необхідність покладення на обвинуваченого ОСОБА_9 таких обов`язків.

Водночас, доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування відповідно до ст.91-1 КК України обмежувальних заходів до обвинуваченого, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд може застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід: - заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; - обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; - заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; - заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; - направлення для проходження програми для кривдників.

Згідно із вимогами ч.3 ст.91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за насилля в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_7 .

У цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_9 засуджений за вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо своєї подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, тому в інтересах потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого слід застосувати обмежувальні заходи.

За таких умов, з урахуванням обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, колегія суддів вважає необхідним визначити обмежувальний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у виді проходження програми для кривдників та заборони наближатися на 50 метрів до місця проживання потерпілої ОСОБА_7 на строк 3 місяці, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 413, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України - зміні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року - задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року щодо ОСОБА_9 - змінити.

Застосувати відповідно до ст.91-1 КК України обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, до ОСОБА_9 , поклавши на нього обов`язки відповідно до п. 3, 5 ч.1 ст.91-1 КК України: проходження програми для кривдників та заборони наближатися на 50 метрів до місця проживання потерпілої ОСОБА_7 на строк 3 місяці.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4