Провадження № 1-кп/761/2541/2025
У Х В А Л А

15 січня 2026 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 , в приміщенні суду під час проведення судового засідання в рамках кримінального провадження № 0002261 за обвинуваченням ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 111 КК України, ОСОБА_15 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_16 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Шевченківським районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0002261 за обвинуваченням ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 111 КК України, ОСОБА_15 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_16 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_12 строку тримання під вартою, без визначення розміру застави, посилаючись на те, що ризики поведінки останнього, яка може зашкодити кримінальному провадженню, своєї актуальності не втратили.

Захисники заперечували з приводу задоволення даного клопотання, вважаючи безпідставним продовження строку дії такого запобіжного заходу. Крім того, захисник ОСОБА_11 звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою (особисте зобов`язання, домашній арешт), або в частині визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_12 вважав безпідставним продовження строку тримання під вартою, оскільки вважав в цілому незаконним його кримінальне переслідування.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та судової справи, слід дійти такого висновку.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора, суд виходить з того, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

При цьому щодо встановлення існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Суд вчергове зауважує, що питання розумності продовження строку подальшого утримання обвинуваченого в умовах несвободи, необхідно враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Для цього суд має вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи.

Отже, вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_12 , суд має керуватись наявністю підстав, які свідчать про необхідність подальшого ізолювання особи від суспільства з метою забезпечення інтересів невизначеного кола громадян.

Першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність нез`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, суд має врахувати також складності обставин справи і судового розгляду.

Також, з приводу вирішення питання щодо наявності підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_12 строку тримання під вартою, суд, як і раніше, зважає на те, що хоча останній і є раніше не судимим, має певні стійкі соціальні зв`язки, однак на даний час обвинувачується у вчиненні декількох умисних особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та основ національної безпеки України. Так, ОСОБА_12 інкримінується участь у злочинній організації, створеній з метою вчинення особливо тяжкого злочину, та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України, на шкоду обороноздатності, державній та економічній безпеці України, що полягає у наданні представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Суд звертає увагу, що в контексті повномасштабної збройної агресії Російської Федерації інкриміновані злочини мають надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки таких дій. Також суд, беручи до уваги і покарання, яке може бути призначене ОСОБА_12 , у разі визнання його винуватим, можливі наявні зв`язки обвинуваченого з представниками держави-агресора, в тому числі іншим обвинуваченим у цій справі - ОСОБА_15 , який, згідно із загальнодоступною інформацією, на поточний момент є діючим членом Ради Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації, дійшов висновку про існування реального ризику, що обвинувачений ОСОБА_12 , будучи неізольованими на даному етапі кримінального провадження від суспільства в рамках такого запобіжного заходу як тримання під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності, при першій можливості, може переховуватись від суду.

Крім того, враховуючи стадію кримінального провадження (судове провадження), обізнаність обвинуваченого про свідків у кримінальному провадженні, які мають надати свої показання в суді, суд дійшов висновку, що обвинувачений може незаконно впливати на останніх з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 сторона захисту фактично посилається на те, що підстав щодо продовження строку тримання під вартою немає, з огляду на дані, що характеризують обвинуваченого, відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також щодо незгоди з висунутим йому обвинуваченням. Крім того, захисники посилаються на наявність небезпеки через ракетно-дронові атаки держави-агресора по м. Києву, оскільки ОСОБА_12 утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Разом з тим, сторона захисту не зазначає будь-яких суттєвих доводів щодо зміни обставин чи існуючих в провадженні ризиків на даний момент, які б могли слугувати підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з утриманням в умовах несвободи.

Даних про стан здоров`я ОСОБА_12 , які б унеможливлювали продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано.

Що ж стосується посилання сторони захисту на наявність небезпеки через ракетно-дронові атаки, то дана загроза, як суд також зазначав раніше, присутня на території України незалежно від місця перебування особи, а тому не може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу. При цьому судом у даному кримінальному провадженні ухвалювалось рішення щодо забезпечення заходів безпеки до обвинуваченого ОСОБА_12 .

Також судом проаналізовано аргументи, які наводилися стороною захисту щодо відсутності доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та встановлено наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для застосування та подальшого продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не зазначено.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним на даному етапі провадження строк тримання під вартою ОСОБА_12 продовжити до 14 березня 2026 року включно.

Водночас судом береться і до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_12 вже тривалий час утримується під вартою в рамках цього кримінального провадження, і питання щодо подальшого утримання останнього в умовах несвободи підлягає особливого вивчення та аналізу, з урахуванням встановлення поточних ризиків його процесуальної поведінки, яка з високим ступенем ймовірності може зашкодити ефективності кримінального провадження.

В цій частині, на думку суду, особливе і суттєве значення має вирішення питання щодо визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Разом з цим суд також бере до уваги практику, викладену в рішенні Другого сенату Конституційного Суду України від 19 червня 2024 року (№ 3-111/2023(207/23, 315/23), відповідно до якого суд не позбавлений можливості визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави при вирішенні питання про запобіжний захід по даній категорії кримінальних правопорушень. Так, згідно з даним рішенням законодавцем закріплено дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

В даному конкретному випадку суд бере до уваги певну тривалість кримінального провадження, та головним чином тривалість утримання обвинуваченого ОСОБА_12 (з листопада 2023 року) під вартою, що з урахуванням практики ЄСПЛ, зокрема загальних висновків, викладених у справах «Штепа проти України», «Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), має місце зменшення ризику непроцесуальної поведінки обвинуваченого зі спливом часу, за умови відсутності появлення нових обставин, що виправдовуватимуть застосування раніше обраного запобіжного заходу, а тому, на переконання суду, на поточному етапі кримінального провадження є доцільним визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

При визначенні розміру застави, суд зважає не лише на обсяг інкримінованого обвинувачення, а виходить і з тих позицій Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення «Гафа проти Мальти»).

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

На підставі викладеного, в цьому конкретному випадку, у порядку виключення, що обумовлено обставинами справи (в тому числі характером кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому), слід визначити ОСОБА_12 заставу у розмірі 10 000 (десять тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 33 280 000 (тридцять три мільйони двісті вісімдесят тисяч) гривень, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_12 покладених на нього обов`язків і не суперечитиме положенням ст. 182 КПК України.

У випадку внесення застави, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. Повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

2. Не відлучатись за межі м. Києва без дозволу суду;

3. Утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

4. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5. Носити електронний засіб контролю.

В той же час, на переконання суду, всупереч доводам, викладених в судовому засіданні стороною захисту, будь-який інший запобіжний захід до ОСОБА_12 застосувати неможливо, оскільки це не буде достатнім для стримування ризиків непроцесуальної поведінки обвинуваченого.

Керуючись ст. 177, 183, 331, 383 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_11 , подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , про зміну запобіжного заходу - задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 14 березня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_12 заставу в розмірі 10 000 (десять тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 33 280 000 (тридцять три мільйони двісті вісімдесят тисяч) гривень, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_12 покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок для внесення застави (отримувач: ТУДСАУ у м. Києві, призначення платежу: застава за ОСОБА_12 у судовій справі №761/37898/24).

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_12 такі обов`язки:

1. Повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

2. Не відлучатись за межі м. Києва без дозволу суду;

3. Утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

4. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5. Носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення обвинуваченим (заставодавцями) застави у розмірі, визначеному судом.

В іншій частині клопотання прокурора, захисника ОСОБА_11 - відмовити.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 16 січня 2026 року о 15 годині 30 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді

_________________ _________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3