№ провадження 1-кс/646/2982/2025
УХВАЛА

11 грудня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові заяву представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від 10.12.2025 щодо розгляду клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - першим заступником керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_7 від 02.12.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000140 від 02.06.2025 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

заявника (представника потерпілого) ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2025 року представником потерпілого адвокатом ОСОБА_4 заявлено відвід слідчому судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 . В обґрунтування відводу зазначено, що у рамках кримінального провадження №0000140 від 02.06.2025 він представляв інтереси потерпілого ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер, про що адвокатом було повідомлено слідчому судді та секретарю судового засідання. 09.12.2025 секретарем судового засідання слідчого судді ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_4 були надані матеріали справи, з якими він не ознайомився в повному обсязі 2 та 3 грудня 2025 року. Після смерті потерпілого ОСОБА_10 його дружиною ОСОБА_3 було укладено договір з адвокатом ОСОБА_4 , останню було визнано потерпілою у кримінальному провадженні. Водночас повноваження адвоката як представника ОСОБА_3 дружини померлого потерпілого, слідчим суддею та секретарем судового засідання перевірені перед ознайомленням зі справою не були. Заявник зазначає, що такими діями слідчого судді та секретаря судового засідання порушуються права потерпілої ОСОБА_3 , та його як представника потерпілої. З огляду на такі обставини, у заявника виник сумнів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 .

Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав вимоги заяви про відвід слідчому судді ОСОБА_5 та просив її задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд заяви належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви адвоката ОСОБА_4 , вважали заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Оскільки неявка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, не перешкоджає вирішенню питання про відвід, тому розгляд заяви про відвід слідчого судді проводиться без участі таких осіб.

Дослідивши матеріали заяви про відвід слідчому судді, врахувавши думку учасників справи, а також клопотання в частині питання про відвід слідчого судді з доданими до нього матеріалами, суддя дійшов таких висновків.

02.12.2025 у провадження слідчого судді ОСОБА_5 надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - першим заступником керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000140 від 02.06.2025 відносно ОСОБА_8 , 1995 року народження, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до ст. 75 КПК України, законом передбачено вичерпний перелік обставин, які виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Заявляючи слідчому судді відвід представник потерпілої посилається на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, яким передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.ч. 1 ,2, 5 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Отже, враховуючи зміст викладених норм, особа яка подала заяву про відвід слідчому судді, повинна довести обставини, які викликають в неї сумнів у неупередженості слідчого судді, які розглядають справу по суті. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Між тим, статтею 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Положення зазначеної статті випливають з принципу об`єктивності, визначеного у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23 від 19.05.2006, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Відповідно до п. 67 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко та Мартиненко проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Згідно з ч. 1ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 № 8, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

А тому, відповідно, незгода сторони з прийнятими суддею процесуальними рішенням, а так само, з вчиненими суддею процесуальними діями, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком реалізації права сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Крім того, оцінка дотримання вимог кримінального процесуального законодавства слідчим суддею не входить у компетенцію іншого судді, який розглядає заяву про відвід.

Враховуючи вищевикладене, доводи, викладені у заяві про відвід в розумінні ст. 75 КПК України не свідчать про упередженість слідчого судді, а відтак у заявленому відводу слідчому судді необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 від 10.12.2025 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 щодо розгляду клопотання слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - першим заступником керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000140 від 02.06.2025 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відмовити.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1