ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

скаржника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 26 листопада 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 26 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування рішення слідчий суддя зазначив, що у заяві про кримінальне правопорушення, поданій до ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області 10 листопада 2025 року, ОСОБА_6 зазначила, що ліквідованим Господарським судом в Дніпропетровській області здійснювався розгляд справ, де вона була стороною, внаслідок чого відповідальними особами Державної судової адміністрації України та її структурного підрозділу «Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області», а також відповідальною особою Господарського суду Дніпропетровської області вчинені відносно неї та її дитини кримінальні правопорушення, передбачені ст. 192, 355, 367, 384 КК України.

Вказує, що з наданої заяви вбачається, що у скарзі відсутня конкретна інформація щодо протиправних дій вказаних осіб. Заява не містить конкретних фактів, що свідчать про вчинення правопорушень конкретними особами, а містить лише загальні формулювання щодо вчинення правопорушень.

Також зазначає, що зміст заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень від 10 листопада 2025 року не містить конкретних фактичних даних щодо дій, які б свідчили про вчинення зазначеного можливого кримінального правопорушення. Натомість вказана заява містить припущення про ймовірне вчинення протиправної дії зазначеними особами, яке ґрунтується лише на суб`єктивному сприйнятті обставин, викладених у вказаній заяві, що позбавляє орган досудового розслідування провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності осіб складу кримінальних правопорушень.

Також вказує, що доводів, наведених ОСОБА_6 у поданій нею заяві про вчинення кримінальних правопорушень та скарзі, недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження стосовно вказаних осіб, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для безпідставного переслідування невизначеного кола осіб лише з огляду на суб`єктивні припущення заявника про вчинення ним протиправних дій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якоб задовольнити її скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з 28.06.20218 року рішення по її справам прийняті ліквідованим Господарським судом Дніпропетровської області, не підлягають виконанню та не підлягають оскарженню, а вони оскаржувались, та на дані судові процеси вона використовувала кошти як дитячі так і кредитні, в результаті чого у неї зросла заборгованість до скаженого розміру в умовах відсутності умов на працевлаштування на нове місце роботи. Наразі заборгованість перед банками зростає щодня.

Вказує, що Управління соціального захисту населення виплачувало до 30.06.2025 року соціальну допомогу на дитину з інвалідністю з дитинства у невірному розмірі, дані виплати продовжили невірно виплачувати й Пенсійний фонд України.

Також зазначає, що відповідальними особами ДСА України та її структурного підрозділу ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, а також відповідальними особами місцевих загальних судів в м. Дніпрі та Дніпропетровській області вчинено злочин відносно неї та її дитини та дані особи та тяжкість злочину підлягають встановленню виключно в кримінальному провадженні.

Також вказує, що ухвала слідчого судді не відповідає ст. 372 КПК України, є незаконною, не обґрунтованою. Скаргу розглянуто з порушенням строків, передбачених ч. 2 ст. 306 КПК України та порушенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчим суддею дотримано зазначених вимог закону у повному обсязі.

Відповідно ст.55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України.

До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК), а згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, дізнавач, прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого, дізнавача або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Зокрема до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед інших відомостей, підлягає внесенню короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, також визначено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, а саме мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, виходячи зі змісту статті 214 КПК України, заява про кримінальне правопорушення як передумова для початку досудового розслідування для внесення відомостей за такою заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань повинна містити виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя дослідивши матеріали скарги, прийшов до висновку, що з наданої заяви вбачається, що у скарзі відсутня конкретна інформація щодо протиправних дій вказаних осіб. Заява не містить конкретних фактів, що свідчать про вчинення правопорушень конкретними особами, а містить лише загальні формулювання щодо вчинення правопорушень.

З такими висновками слідчого судді погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають лише відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Отже, як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, доводів, наведених ОСОБА_6 у поданій нею заяві про вчинення кримінальних правопорушень та скарзі, недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження стосовно вказаних нею осіб, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для безпідставного переслідування невизначеного кола осіб лише з огляду на суб`єктивні припущення заявника про вчинення ним протиправних дій

Такий висновок апеляційного суду узгоджується із правовою позицією Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 року (справа № 556/450/18), згідно якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР. При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

За обставин даної справи апеляційний суд вважає, що в поданій заяві ОСОБА_6 лише формально зазначає про вчинення кримінального правопорушення, проте не конкретизує будь-яких відомостей про факти та обставини, які б вказували на наявність ознак такого кримінального правопорушення.

Відтак, на переконання апеляційного суду, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, належним чином мотивовані, ґрунтуються на змістовному дослідженні усіх обставин справи та доводів апелянта.

Інші доводи апеляційної скарги, на які посилається скаржник, не впливають на правильність прийнятого місцевим судом рішення.

Отже, перевіркою матеріалів даного провадження, судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких порушень слідчим суддею вимог КПК щодо процесуального порядку судового розгляду скарги, які, згідно ст. 412 КПК України, слід було би визнати істотними та які б тягнули за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційна скарга ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, належним чином вмотивованою та відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 26 листопада 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4