ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: колегії суддів - головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 0000389 від 01.06.2024 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді стрільця 1-го механізованого взводу, 5-ї механізованої роти, 2-го механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , солдат, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі учасників судового провадження: прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , потерпілої ОСОБА_15 , представника потерпілої ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_17 , обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її в посаді номера обслуги 1-го механізованого відділення - 1-го механізованого взводу 5-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 01 червня 2024 року, близько о 15:56 годин, знаходячись за місцем проживання своєї співмешканки потерпілої ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_2 , де на той момент в приміщенні будинку знаходилось ще троє малолітніх дітей - ОСОБА_18 , 2012 року народження, ОСОБА_19 , 2010 року народження та ОСОБА_20 , 2018 року народження, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, під час спільного вживання алкоголю, між співмешканцями виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заподіяння смерті своїй співмешканці ОСОБА_15 способом, небезпечним для життя багатьох осіб, реалізуючи який ОСОБА_7 , цілком усвідомлюючи, що застосовуючи саме такий спосіб убивства, який є завідомо суспільно небезпечним для життя не тільки однієї особи, а й інших людей, і ця небезпека для життя інших людей є реальною, продовжуючи знаходитись за місцем мешкання ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_2 , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, маючи при собі гранату типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2, яку він визначив знаряддям вчинення вбивства, розуміючи, що граната типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2, являє собою ручну осколкову гранату Ф-1 - гранату дистанційної дії призначеної для ураження живої сили противника під час оборонного бою, при вибуху якої, відбудеться розрив гранати на осколки, що може призвести до заподіяння смерті або тілесних ушкоджень багатьох осіб, а отже, усвідомлюючи, що застосовуючи такий спосіб убивства, який є небезпечним для життя не тільки ОСОБА_15 , а й інших людей, а саме малолітніх дітей ОСОБА_18 , 2012 року народження, ОСОБА_19 , 2010 року народження, ОСОБА_20 , 2018 року народження, а також його самого, перебуваючи на території домоволодіння за вищевказаною адресою, знаходячись між стіною житлового будинку та нежитлового приміщення господарського призначення, розташованого на території домоволодіння, де в цей час, усвідомлюючи загрозу своєму життю та здоров`ю переховувалась ОСОБА_15 , ривком відчинив вхідні двері вказаного нежитлового приміщення господарського призначення, та тримаючи в своїй правій руці гранату типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2, висмикнув запобіжну чеку із кільцем із запалу УЗРГМ-2 та натиснув на спусковий важіль запалу, тим самим привів гранату типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2 у бойову готовність, після чого продовжуючи тримати в правій руці вказану гранату типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2, приведену в бойову готовність, ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, та перебуваючи в безпосередній близькості до потерпілої, знаходячись між стіною житлового будинку та нежитлового приміщення господарського призначення, розташованого на території домоволодіння, де в цей момент, усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю переховувалась потерпіла ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті своїй співмешканці ОСОБА_15 способом, небезпечним для життя багатьох осіб, діючи з прямим умислом, відпустив спусковий важіль запалу, внаслідок чого, граната здетонувала в правій руці ОСОБА_7 , розірвавшись на осколки, які влучили в ОСОБА_15 , спричинивши їй тілесні ушкодження вибухової травми: вогнепального осколкового проникаючого черепно-мозкового поранення з вхідним отвором в лобній ділянці зліва, забоєм головного мозку 2-го ступеню з формуванням вогнища забиття лівої лобної частки зі зміщенням кісткових уламків в порожнину черепа, дірчатим переломом лобної кістки зліва, наявністю стороннього тіла металевої щільності (осколок) в ділянці лобної кістки зліва, синця та вогнепальних осколкових поранень повік лівого ока; множинних вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин грудної клітини, з переломом 11-го ребра зліва, наявністю стороннього тіла металевої щільності в лівій легені та явищами лівостороннього малого гемотораксу; множинних вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин черевної стінки та поперекової ділянки з наявністю сторонніх тіл в за очеревинному просторі зліва та в дузі 2-го поперекового хребця; множинних вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин лівої гомілки, лівого стегна та лівого кульшового суглобу; множинних вогнепальних осколкових поранень лівої верхньої кінцівки з відкритим переломом нижньої третини лівої ліктьової кістки, дистальної фаланги 4-го пальця та проксимальної фаланги 5-го пальця лівої кисті, пораненням нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті; множинних вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин правого плеча, правого передпліччя та кисті; вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин нижньої третини правої гомілки, що за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Внаслідок вибуху, мешканцями вул. Миру в м. Підгородне, викликано на місце події співробітників поліції та ШМД, які по прибуттю надали первинну медичну допомогу ОСОБА_15 , врятувавши життя останньої від масивної кровотечі, яку в подальшому госпіталізовано в тяжкому стані до МКЛ №6 в м. Дніпро, а також ОСОБА_7 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді вибухової травми: численних вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин голови,обличчя, правого та лівого плеча, правої нижньої кінцівки (стегно, гомілка та стопа), лівого передпліччя та кисті; численних вогнепальних осколкових сліпих непроникаючих поранень м`яких тканин грудної клітини з явищами напруженого лівобічного пневмотораксу; численних вогнепальних осколкових сліпих непроникаючих поранень м`яких тканин передньої та бічної стінки черева; численних вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин статевого члена без ушкодження кавернозних тіл; неповного травматичного відсічення правої кисті на рівні нижньої третини правого передпліччя з масивним дефектом м`яких та кісткових тканин правої кисті та нижньої третини передпліччя, що по життєвим показам потребувало оперативного втручання в об`ємі - ампутації правої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини правого передпліччя, що за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Внаслідок дій працівників поліції та лікарів ШМД, ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, а саме спричинити смерть потерпілій ОСОБА_15 , тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її в посаді номера обслуги 1-го механізованого відділення - 1-го механізованого взводу 5-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу та реалізуючи його, у невстановлений час, але не пізніше 01 червня 2024 року, знаходячись у місці, з невстановленого джерела, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав бойовий припас - бойову ручну осколкову гранату Ф-1, придатну до вибуху, вчинив тим самим придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений нанезаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений спосіб, утримуючи при собі бойову ручну осколкову гранату Ф-1, незаконно, без передбаченого законом дозволу переніс вищевказану гранату до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де також незаконно, без передбаченого законом дозволу залишив зберігати до 01.06.2024.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_7 , приблизно о 15:00, перебуваючи за місцем мешкання, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , з невстановленого місця у вказаному будинку, взяв бойову ручну осколкову гранату Ф-1, яку раніше залишив зберігати за вказаною адресою та поклав її до наплічної сумки, одягнутої на ньому та утримуючи при собі вказану гранату рухався вулицями м. Підгородне, тим самим почав носити вказаний бойовий припас - бойову ручну осколкову гранату Ф-1 при собі.

Далі, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, 01.06.2024 приблизно о 15:56, ОСОБА_7 , утримуючи при собі бойову ручну осколкову гранату Ф-1, застосував вказану гранату, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого граната здетонувала в правій руці ОСОБА_7 , розірвавшись на осколки. При цьому ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді вибухової травми: численних вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин голови,обличчя, правого та лівого плеча, правої нижньої кінцівки (стегно, гомілка та стопа), лівого передпліччя та кисті; численних вогнепальних осколкових сліпих непроникаючих поранень м`яких тканин грудної клітини з явищами напруженого лівобічного пневмотораксу; численних вогнепальних осколкових сліпих непроникаючих поранень м`яких тканин передньої та бічної стінки черева; численних вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин статевого члена без ушкодження кавернозних тіл; неповного травматичного відсічення правої кисті на рівні нижньої третини правого передпліччя з масивним дефектом м`яких та кісткових тканин правої кисті та нижньої третини передпліччя, що по життєвим показам потребувало оперативного втручання в об`ємі - ампутації правої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини правого передпліччя, що за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 виразилися:

- у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому способом небезпечним для життя багатьох осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.5 ч. 2 ст. 115 КК України;

- у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні при допиті обвинуваченого, ОСОБА_7 провину визнав частково, та повідомив, що 01.06.2024 року перебував в будинку своєї матері, а ближче до 12.00 годин прийшов за місцем проживання своєї дівчини ОСОБА_21 . ОСОБА_7 і ОСОБА_22 сиділи у неї в будинку, слухали музику, спілкувалися. ОСОБА_7 стверджує, що він не вживав алкогольні напої. Потім пішли на вулицю, і ОСОБА_23 згадав, що поклав гранату в сараї за два місяці до цього. Зайшовши в сарай ОСОБА_23 намагався забрати гранату, щоб перенести в інше місце і коли знайшов гранату, яку раніше сховав та почав її розбирати, то вона випадково вибухнула у нього в руках, внаслідок чого він втратив свідомість. У подальшому ОСОБА_23 отямився вже в лікарні, зрозумів, що лишився кінцівки. Також обвинувачений пояснив у суді, що 29 травня 2023 року був мобілізований, під час виконання бойового завдання отримав поранення, лікувався і після лікарні, з серпня 2023 року не повернувся до військової частини. Також обвинувачений стверджував у суді, що наміру вбивати потерпілу ОСОБА_24 у нього не було, в той день алкогольних напоїв не вживав та не сварився з потерпілою. Щодо обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України, то ОСОБА_7 в суді пояснив, що повністю визнає вину у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів, а саме гранати, яку він придбав за обставин, які не пам`ятає, приніс до сараю за місцем проживання потерпілої ОСОБА_15 і зберігав до 01 червня 2024 року, коли намагався її переховати, вона випадково вибухнула у нього в руках.

Потерпіла ОСОБА_15 суду повідомила, що не вважає себе потерпілою у кримінальному провадженні. Також, ОСОБА_15 пояснила, що спільно проживала з ОСОБА_7 та вели спільне господарство близько року за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи 01.06.2024 року за вказаною адресою, разом з ОСОБА_7 , спілкувались у подвір`ї будинку, в якому перебувало троє її малолітніх дітей. Ніяких конфліктів між нею та ОСОБА_25 не виникало, а потім стався вибух гранати, яку приніс у будинок ОСОБА_7 . Вона потрапила до лікарні і отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_26 суду повідомила, що є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_7 і 01.06.2024 року ОСОБА_7 допомогав їй по господарству, а потім пішов по справах. Пізніше, прийшли додому співробітники поліції і повідомили, що її син ОСОБА_7 та ОСОБА_15 постраждали від вибуху гранати. Співробітники поліції провели обшук в будинку та забрали паспорт, мобільний телефон ОСОБА_27 подальшому, вона разом зі старшим сином поїхали до КНП №6 в м. Дніпро, де перебував ОСОБА_7 ОСОБА_7 перебував в реанімації, а ОСОБА_15 надали першу медичну допомогу. У лікарні ОСОБА_15 була у важкому стані і повідомила їй, що вони з ОСОБА_7 посварились. Конфлікт між ними почався у будинку, потім вони вибігли на вулицю, де продовжили сваритися, а троє малолітніх дітей ОСОБА_28 перебували в іншій кімнаті будинку. Також свідок пояснила, що від ОСОБА_7 їй стало відомо, що конфлікт з ОСОБА_29 розпочався через ревнощі і раніше ОСОБА_23 знайшов гранату, яка в ході конфлікту, випала у нього з рук і вибухнула.

Свідок ОСОБА_30 суду повідомив, що є братом обвинуваченого ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем і перебував в СЗЧ з 2023 року. 01.06.2024 року йому зателефонувала мати - ОСОБА_26 і повідомила, що приїхали співробітники поліції і проводять обшук. Потім ОСОБА_30 разом з ОСОБА_26 поїхали в лікарню до брата.

Свідок ОСОБА_31 суду повідомила, що є матір`ю потерпілої ОСОБА_15 , 01.06.2024 року онучка ОСОБА_32 зателефонувала і повідомила, що у подвір`ї щось вибухнуло і мати - ОСОБА_15 отримала поранення. Свідок ОСОБА_31 одразу виїхала, приїхавши до місця мешкання доньки ОСОБА_15 , де вже перебувала поліція. ЇЇ малолітні онуки знаходились у будинку. Швидка медична допомога спочатку забрала ОСОБА_7 , а потім забрали її доньку - ОСОБА_15 , оскільки вони отримали поранення внаслідок вибуху.

Свідок ОСОБА_33 суду повідомила, що працювала фельдшером, 01.06.2024 року отримали виклик і виїхали негайно у складі реанімаційної бригади у АДРЕСА_2 . Попереду їхали співробітники поліції та ДСНС. Приїхавши за вказаною адресою, спочатку на подвір`я зайшли співробітники поліції, які надали першу медичну допомогу пораненому хлопцю, наклавши джгут, хлопець спочатку був без свідомості. У автомобілі швидкої медичної допомоги ОСОБА_7 прийшов до тями, назвав своє прізвище і розповів, що випивав спиртні напої і сам підірвав гранату. Його відвезли до лікарні. Також їй відомо, що на території домоволодіння була поранена жінка.

Свідок ОСОБА_34 суду повідомила, що 01.06.2024 року надійшов виклик до швидкої медичної допомоги. Приїхавши на виклик приїхали дві бригади, свідок у подвір`ї побачила сліди вибуху, потім на носилках винесли постраждалу жінку, вона була в шоковому стані і кричала від болю, в неї було багато осколкових поранень.

Малолітній свідок ОСОБА_35 , 2018 року народження суду повідомив, що знає ОСОБА_7 , оскільки він мешкав разом з ним та його мамою ОСОБА_15 , яка часто свариться з ОСОБА_36 , бо він злий. Що трапилось 01.06.2024 року він не пам`ятає.

Малолітній свідок ОСОБА_37 , 2012 року народження суду повідомив, що 01.06.2024 року перебував у будинку АДРЕСА_2 , у своїй кімнаті та дивився у телефон, потім почув, що його мама - ОСОБА_15 гучно розмовляє з ОСОБА_25 , який є її співмешканцем, у дворі. У кімнаті разом з ОСОБА_38 перебував ще його молодший брат ОСОБА_39 і сестра ОСОБА_32 , які також розважались у телефоні. Події 01.06.2024 року він не пам`ятає, але зі слів бабусі відомо, що вибухнула граната і мама потрапила в лікарню.

Малолітній свідок ОСОБА_40 , 2010 року народження суду повідомила, що вона мешкає разом з матір`ю ОСОБА_15 та двома братами ОСОБА_41 і ОСОБА_42 у будинку АДРЕСА_2 . З ОСОБА_36 знайома, так як її мати ОСОБА_43 перебувала з ним у стосунках. ОСОБА_44 приходив до них додому і міг залишитися на ніч. 01.06.2024 року разом з братами перебувала у будинку, а мати ОСОБА_15 з ОСОБА_7 були на подвір`ї, де стався вибух, що було після вибуху не пам`ятає.

Окрім показів свідків, винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 5 ч.2 ст.115, ч. 1 ст. 263 КК України повністю підтверджується письмовими доказами наданими прокурором у судовому засіданні та дослідженими безпосередньо судом, а саме:

- протоколом огляду місця події від 01.06.2024 року зі схемою та фото таблицею до нього, згідно якого було оглянуто територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено 12 фрагментів магнітного збору з об`єктів господарського приміщення та безпосередньо приміщення, кільце від запалу, ричаг запалу, мобільний телефон, змиви, фрагмент тканини червоного кольору, кухонний ніж, змив РБК, банківську картку, тримач для сім картки;

- протоколом обшуку від 01.06.2024 року з флеш носієм до нього, згідно якого було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 , де виявлено та вилучено мобільний телефон темно-синього кольору;

- протоколом огляду речей від 01.06.2024 року з фото таблицею до нього, згідно якого в приміщенні КНП "Міська клінічна лікарня №6", яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 13 проведено огляд речей ОСОБА_15 , а саме: фрагмент тканини сірого кольору зі слідами РБК, фрагмент тканини чорного кольору з пошкодженням, зі слідами РБК; бюстгальтер зі слідами РБК; джинсові шорти темно-синього кольору зі слідами РБК та чисельними пошкодженнями тканини, два фрагменти футболки чорного кольору зі слідами РБК, які у подальшому вилучено;

- протоколом огляду диску від 13.06.2024 року, згідно якого на відео файлі зображено вул. Миру в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, безпосередньо територія домоволодіння АДРЕСА_2 , де чутно звуки вибуху, жіночі крики, фрази "Что ты наделал", викрики імені "Ульяна".

На відео файлі під №2 « «WatsApp Video 2024-06-11 at 18.07.20»., на вказаному відео файлі відео за 01.06.2024. На відео файлі зображено вулицю Миру в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, безпосередньо територія домоволодіння АДРЕСА_2 . Під час перегляду відеозапису встановлено, що на території домоволодіння перебуває чоловік, який ногами б`є по дверях господарського приміщення, при цьому щось говорить, чітко зрозуміти, що саме не виявляється можливим. Після того, як чоловік потрапляє до приміщення через декілька секунд чутно звуки вибуху, розбиття скла та ще через декілька секунд жіночі крики, чітко розрізняється лише кілька фраз, а саме: «Что ты наделал» повторюється неодноразово, крики істерики нерозбірливо, викрики імені «Уляна» неодноразово. Після вибуху на відео на декілька секунд з`являється силует чоловічої статті, який відходить від господарського приміщення де був вибув, а потім знову повертається та лягає на землю. На цьому відео завершується.

- стенограмою аудіо запису з лінії "103" від 01.06.2024, згідно якої було викликано швидку медичну допомогу за адресою: АДРЕСА_2 і повідомлено, що в будинку вибухнула граната і травмована жінка;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 08.07.2024 року, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області зроблено копії медичних документів на ім`я ОСОБА_15 , 1994 року народження;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.07.2024 року, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області наданий оригінал медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_15 , 1994 року народження;

- протоколом огляду предмету від 23.07.2024 року, згідно якого було оглянуто термінал мобільного зв`язку "INcell-screen LEICE S23 Ultra" imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , з картою пам`яті формату Micro SD. Мобільний телефон містить пошкодження у вигляді подряпин та сколів;

- речовими доказами визнаними по кримінальному провадженню.

Згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/104-24/25182-ВТХ від 26.06.2024, 01.06.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 стався вибух ручної осколкової оборонної гранати Ф-1.

Ушкодження на речах могли утворитись в наслідок вибуху, тобто це є наслідки осколкової та термічної дії вибуху ручної осколкової гранати Ф-1.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2216е/176 від 23.07.2024 року, за даними наданої медичної документації у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: вибухової травми:вогнепального осколкового проникаючого черепно-мозкового поранення з вхідним отвором в лобній ділянці зліва, забоєм головного мозку 2-го ступеню з формуванням вогнища забиття лівої лобної частки зі зміщенням кісткових уламків в порожнину черепа, дірчатим переломом лобної кістки зліва, наявністю стороннього тіла металевої щільності (осколок) в ділянці лобної кістки зліва, синця та вогнепальних осколкових поранень повік лівого ока; множинних вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин грудної клітини, з переломом 11-го ребра зліва, наявністю стороннього тіла металевої щільності в лівій легені та явищами лівостороннього малого гемотораксу; множинних вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин черевної стінки та поперекової ділянки з наявністю сторонніх тіл в заочеревинному просторі зліва та в дузі 2-го поперекового хребця; множинних вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин лівої гомілки, лівого стегна та лівого кульшового суглобу; множинних вогнепальних осколкових поранень лівої верхньої кінцівки з відкритим вогнепальним перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки, дистальної фаланги 4-го пальця та проксимальної фаланги 5-го пальця лівої кисті, пораненням нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті;множинних вогнепальних осокових поранень м`яких тканин правого плеча, правого передпліччя та кисті;вогнепальних осколкових поранень м`яких тканин нижньої третини правої гомілки.

За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: вибухової травми - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Встановлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: вибухової травми, спричинені від механічної дії твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, які володіли пробивною кінетичною енергією та діяли в область голови, обличчя, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, в якості травмуючого знаряддя могли бути осколки зарядів вогнепальної зброї, що утворилися внаслідок їх вибуху.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного надання медичної допомоги в КНП «Міська клінічна

лікарня №6» ДМР», тобто і в термін вказаний у медичній документації та слідчим в постанові, а саме 01.06.2024 року.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2607е/203 від 23.08.2024 року, за даними наданої медичної документації у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: вибухової травми: численних вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин голови, обличчя, правого та лівого плеча, правої нижньої кінцівки (стегно, гомілка та стопа), лівого передпліччя та кисті; численних вогнепальних осколкових сліпих непроникаючих поранень м`яких тканин грудної клітини з явища напруженого лівобічного пневмотораксу; численних вогнепальних осколкових сліпих непроникаючих поранень м`яких тканин передньої та бічної стінки черева; численних вогнепальних осколкових сліпих поранень м`яких тканин статевого члена без ушкодження кавернозних тіл; неповного травматичного відсічення правої кисті на рівні нижньої третини правого передпліччя з масивним дефектом м`яких та кісткових тканин правої кисті та нижньої третини передпліччя, що по життєвим показам потребувало оперативного втручання в об`ємі - ампутація правої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини правого передпліччя.

За своїм характером встановлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: вибухової травми відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та як таке, що зумовило стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину /не менш 33%.

Встановлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: вибухової травми, спричинені від механічної дії твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, які володіли пробивною кінетичною енергією та діяли в область голови, обличчя, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, в якості травмуючого знаряддя могли бути осколки зарядів вогнепальної зброї, що утворилися внаслідок їх вибуху.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного надходження на стаціонарне лікування в КШТ «Міська клінічна лікарня №6» ДМР», тобто і в термін вказаний у медичній документації та слідчим в постанові, а саме 01.06.2024 року.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №459-к від 22.08.2024 року, ОСОБА_7 в період інкримінованих йому діянь будь-який психічний розлад не виявляв і в даний час також не виявляє.

Іспитований у період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність і керувати ними.

Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Що стосується показів обвинуваченого ОСОБА_7 , який не визнав своєї вини у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, п.5 ч.2 ст. 115 КК України, то суд розцінює їх як обраний спосіб захисту, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю, а надані обвинуваченим в судовому засіданні покази спростовуються вище викладеними показами свідків по справі.

Щодо показів обвинуваченого в тій частині, що він не мав умислу на заподіяння смерті своїй співмешканці ОСОБА_15 , то слід зазначити, що умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом - коли винний, хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання.

В той же час, знаходження в будинку трьох малолітніх дітей потерпілої ОСОБА_15 охоплюється пред`явленим обвинуваченому кваліфікацією за ч.2 ст.15, п. 5 ч.2 ст. 115 КК України, а саме як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), за кваліфікуючою ознакою: вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

З показань потерпілої ОСОБА_15 в судовому засіданні вбачається, що остання обрала позицію не визнання себе потерпілою, в той час пояснила, що спільно проживала з ОСОБА_7 та вела з ним спільне господарство. 01.06.2024 року перебуваючи на подвір`ї будинку разом з ОСОБА_7 , лише спілкувались та ніяких конфліктів не було, а потім випадково, стався вибух гранати, яку приніс у будинок ОСОБА_7 .

Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_15 певний час проживала з обвинуваченим однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах, на переконання суду, дійсною причиною обрання такої позиції у судовому засіданні потерпілою, є примирення її з обвинуваченим ОСОБА_7 та замовчування дійсних подій 01 червня 2024 року з метою допомогти обвинуваченому ухилитися від кримінальної відповідальності та покарання.

Відтак, суд приходить до висновку, що потерпіла ОСОБА_15 своїми показаннями в частині того, що у неї 01 червня 2024 року не виникло будь яких конфліктів з обвинуваченим і вона не бачила яким чином обвинувачений кинув бойову гранату, намагається ввести суд в оману, з метою в будь-який спосіб допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_7 який в судовому засіданні зазначив, що граната випадково вибухнула у нього в руках при перенесенні її у інше місце, вважає їх надуманими, непереконливими, і такими, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Обрану обвинуваченим ОСОБА_7 версію подій суд вважає способом захисту від пред`явленого обвинувачення.

При кваліфікації вчиненого діяння суд приймає до уваги наступне.

Згідно зі ст.15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до положень пунктів 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом (коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання) дії (бездіяльності), безпосередньо спрямовані на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Отже, замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

Верховний Суд України в своїх постановах (справи №5-10кс14, №5-32кс14) неодноразово вказував, що вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Суд також звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.

Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками (у матеріальних складах злочину). Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

Замах на вбивство ОСОБА_15 було вчинено за допомогою вибухового пристрою ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, із запалом типу УЗРГМ-2, яка являє собою ручну осколкову гранату Ф-1 - гранату дистанційної дії призначеної для ураження живої сили противника під час оборонного бою, при вибуху якої, відбудеться розрив гранати на осколки, що може призвести до заподіяння смерті або тілесних ушкоджень багатьох осіб.

Факт застосування в такій обстановці осколкової оборонної гранати, яку обвинувачений ОСОБА_7 до цього незаконно придбав і зберігав без передбаченого дозволу, та привів у дію у прямій близькості до потерпілої ОСОБА_15 вражаючі властивості даного бойового припасу - ручної осколкової оборонної гранати, пошкодження, виявлені під час огляду приміщення, локалізація виявлених у потерпілої ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, конфлікт на грунті ревнощів, про який стверджувала суду свідок ОСОБА_26 мати обвинуваченого, а також підтверджується протоколом огляду диску від 13.06.2024 року, відео файл якого свідчить про конфлікт, який передував вчиненню злочину в цей день, в сукупності свідчать виключно про мету позбавити життя потерпілу ОСОБА_15 , та про те, що обвинувачений ОСОБА_27 вчинив для цього всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть потерпілої, але з причин, які від нього не залежали, кримінальне правопорушення не було закінчено.

Таким чином, характер, послідовність, динамічність і направленість дій обвинуваченого ОСОБА_7 , знаряддя злочину, яке використовувалося під час вчинення злочину, - осколкова оборонна граната, та його вражаючі якості, локалізація вибуху саме в місці де перебувала потерпіла ОСОБА_15 у своїй сукупності свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлював небезпечний характер застосування гранати у подвір`ї будинку, де знаходилася потерпіла ОСОБА_15 , а також, з урахуванням передування у будинку перебували троє малолітніх дітей потерпілої, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

Хибною та помилковою є позиція представника потерпілої у судових дебатах щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за статтею 414 КК України, оскільки як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, а не під час несення військової служби, а тому його дії не підпадають під ознаку військових злочинів і не можуть бути кваліфіковані статтею 414 КК України, як порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло тілесні ушкодження потерпілій.

Зважаючи на приписи статті 94 КПК України суд вважає, що стороною обвинувачення достатньо переконливо і послідовно доказано інкриміноване обвинувачення, яке ґрунтується на проаналізованих вище неспростовних презумпціях факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, які включають непростовані стороною захисту об`єктивні дані про обставини, що прямо вказують про вчинення особисто обвинуваченим окремих діянь, які підпадають під ознаки кримінально караних та можуть слугувати підтвердженням існування частини об`єктивної і суб`єктивної сторони інкримінованим обвинуваченому кримінальних правопорушень. Суд вважає, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

Поряд із тим, критерію «поза розумним сумнівом» не відповідають доводи сторони захисту, які є непереконливими та не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду.

За таких обставин, застосовуючи принцип змагальності сторін та диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає повністю доведеними викладені у обвинуваченні відомості про обставини, спосіб і механізм вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеними обставини обвинувачення, що у сукупності підтверджує наявність причинного зв`язку між діяннями обвинуваченого ОСОБА_7 та наслідками у виді закінченого замаху на умисне вбивство своєї співмешканки ОСОБА_15 способом, небезпечним для життя багатьох осіб та у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Отже, розглянувши кримінальне провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий стороною обвинувачення, стороною захисту, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, безпосередньо досліджені докази, які визнав належними, допустимими, достовірними, вважає їх в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 263 КК України.

При визначенні заходу примусу - покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , яке буде необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, суд з урахуванням принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації, та сприянню досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та тяжким злочином, а також особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебував на військовій службі з 2023 року, але з серпня 2023 року не повернувся до військової частини та самовільно її залишив, негативно характеризується за місцем проходження служби, і, відповідно, був обізнаний щодо характеристик та конструкції гранати, усвідомлюючи її підвищену суспільну небезпеку, застосував її у подвір`ї приватного будинку унаслідок таких дій обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_15 отримали тілесні ушкодження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою від 01 червня 2024 року, відповідно до якої у ОСОБА_7 , 1996 року народження виявлено 2,2 проміле у крові, вчинене щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах та у присутності дитини.

Враховуючи викладене, за наявності перерахованих вище обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства з огляду на обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого та його відношення до вчиненого злочину.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст.263 КК України та призначити покарання:

-за ч.2 ст.15, п. 5 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на одинадцять років.

-за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначив покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 07 червня 2024 року залишив незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 1510,24 гривень.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.06.2024 року - скасувати.

Речові докази - 12 фрагментів магнітного збору з об`єктів господарського приміщення та безпосередньо з приміщення, кільце від запалу УЗРГМ-2, ричаг запалу з маркуванням 87 583 УЗРГМ-2, змиви, фрагмент тканини червоного кольору зі стіни будинку, кухонний ніж з рукояткою чорного кольору, змиви РБК, що знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити.

Речовий доказ - банківська картка моно банк на якій є надпис «OLEH UKHANOV» з № НОМЕР_4 , банківська картка а-банк з № НОМЕР_5 , тримач для сім картки з надписом мобільного номеру телефону НОМЕР_6 , що знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути власникам.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.06.2024 року - скасувати.

Речовий доказ - мобільний телефон темно-синього кольору INcell-screen "LEICE VARLO-SUMM1SUX-41:3х5 13-80 ASAH", мобільний телефон в чохлі чорного кольору з нашарування РБК та глини, що знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути власникам.

Речові докази - фрагмент тканини сірого кольору зі слідами РБК; фрагмент тканини чорного кольору, з пошкодженнями та слідами РБК; бюстгальтер рожевого кольору зі слідами РБК; джинсові шорти темно-синього кольору зі слідами РБК та чисельними пошкодженнями тканини; два фрагменти футболки чорного кольору зі слідами РБК та пошкодженнями тканини, що знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити.

Речовий доказ - диск з відеозаписами, диск з аудіо записом, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2

ОСОБА_3