ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваногоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 01 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2025 року за №0000200, задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБ України в Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та накладено арешт на майно ОСОБА_8 , вилучене під час його затримання та в ході обшуку транспортного засобу «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , з позбавленням права користування, розпорядження та відчуження до скасування арешту майна в порядку, передбаченому КПК України, а саме на:

свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ;

банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_10 ;

паспорт серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_11 ;

3 банкноти, номіналом 100 доларів США, які знаходились у вказаному паспорті;

картку фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_11 ;

військообліковий документ №1 від 12 вересня 2025 року на ім`я ОСОБА_11 ;

декларацію б/н з відтисками печатки червоного кольору «Під митним контролем 17 09 25 05», «Гуманітарна допомога», на 1 арк.;

акт від 26 серпня 2025 року БО «Благодійний фонд Полтавщини «Милосердя» і ОСОБА_12 на 1 арк.;

довідку №238 від 18 вересня 2025 року Полтавської районної ради на 1 арк.;

свідоцтво про реєстрацію Y 489944 на автомобіль «HONDA, MBR396»;

мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max», номер моделі: MU7A3RX/A, серійний номер: НОМЕР_7 , IMEI: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 , із сім-картою з номером: НОМЕР_10 .

Відмовлено в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на: посвідчення водія НОМЕР_11 ; ключі від автомобіля марки «Mercedes Benz» із брелком; транспортний засіб «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , грошові кошти: в сумі 1 000 доларів США; 10 290 гривень; 200 доларів США (1 купюру, номіналом 100 доларів США, 2 купюри, номіналом 50 доларів США).

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував наявністю розумних підозр вважати, що вилучені документи, грошові кошти, які знаходились у паспорті на ім`я ОСОБА_11 , та мобільний телефон мають значення у цьому кримінальному провадженні, оскільки є доказами обставин, що встановлюються в ньому, а тому відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, встановивши необхідність накладення на них арешту.

Водночас слідчий суддя дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не підтверджено відповідність транспортного засобу «Mercedes Benz», грошових коштів у сумі 1 000 доларів США, 10 290 гривень, 200 доларів США ознакам речових доказів та необхідність накладення арешту на них і посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 01 жовтня 2025 року в частині відмови в накладенні арешту на посвідчення водія НОМЕР_11 ; ключі від автомобіля марки «Mercedes Benz» із брелком; транспортний засіб «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , грошові кошти: в сумі 1 000 доларів США; 10 290 гривень; 200 доларів США (1 купюру, номіналом 100 доларів США, 2 купюри, номіналом 50 доларів США), постановити в цій частині нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на зазначене вище майно, вилучене в ході затримання ОСОБА_8 та в ході обшуку автомобіля «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , в іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без зміни. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання щодо накладення арешту на вказане вище майно, навів в ухвалі в цій частині висновки, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та не врахував те, що стороною обвинувачення в повному обсязі було доведено відповідність критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, вилучених у ході затримання підозрюваного та обшуку його автомобіля матеріальних об`єктів, у тому числі грошових коштів та автомобіля «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , який використовувався ОСОБА_8 як засіб вчинення злочину, зокрема, для: конспірації своїх дій, проведення в ньому зустрічей, одержання грошових коштів і передачі документів. Також апелянт посилається на необхідність застосування арешту майна з метою: можливості подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов); забезпечення спеціальної конфіскації.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, позицію прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення підозрюваного та його захисника проти задоволення апеляційної скарги, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на вилучені в ході обшуку автомобіля та затримання підозрюваного свідоцто про реєстрацію транспортних засобів №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_10 ; паспорт серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_11 ; 3 банкноти, номіналом 100 доларів США, які знаходились у вказаному паспорті; картку фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_11 ; військообліковий документ №1 від 12 вересня 2025 року на ім`я ОСОБА_11 ; декларацію б/н з відтисками печатки червоного кольору «Під митним контролем 17 09 25 05», «Гуманітарна допомога», на 1 арк.; акт від 26 серпня 2025 року БО «Благодійний фонд Полтавщини «Милосердя» і ОСОБА_12 на 1 арк.; довідку №238 від 18 вересня 2025 року Полтавської районної ради на 1 арк.; свідоцтво про реєстрацію Y 489944 на автомобіль «HONDA, MBR396»; мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max», номер моделі: MU7A3RX/A, серійний номер: НОМЕР_7 , IMEI: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 , із сім-картою з номером: НОМЕР_10 , учасниками провадження в апеляційному порядку не оспорюється, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині ухвала слідчого судді судом апеляційної інстанції не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги прокурора частково є слушними.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень.

Заходами ж процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.5 ст.173 КПК України (вирішення питання про арешт майна) в разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Однак слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на вилучені в ході затримання ОСОБА_8 та обшуку його транспортного засобу грошові кошти в сумі: 1 000 доларів США, 10 290 гривень, 200 доларів США (1 купюру, номіналом 100 доларів США, 2 купюри, номіналом 50 доларів США), транспортний засіб «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , з ключами з брелком до нього, не дотримався наведених вище вимог закону, внаслідок чого дійшов помилкового висновку в цій частині.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що СВ УСБ України в Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2025 року за №0000200, за фактом здійснення та ОСОБА_14 й адвокатом ОСОБА_8 на території Полтавської обл. перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період шляхом надання в незаконний спосіб за грошову винагороду допомоги військовозобов`язаним особам уникати мобілізації та отримувати відстрочку від мобілізації (а.п.5).

23 вересня 2025 року керівник Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_15 повідомив ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (а.п.7-22).

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , будучи адвокатом, із метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, організував протиправний механізм ухилення громадян України від призову на військову службу під час мобілізації. З цією метою він залучив до вказаної вище протиправної діяльності раніше знайомого йому ОСОБА_14 .

У ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , які усвідомлювали,

що РФ здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію

і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію,

в червні 2025 року, виник спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період шляхом оформлення відстрочки від мобілізації, а також, за потреби, зняття з розшуку в ТЦК та СП.

У зв`язку з цим, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , керуючись корисливим мотивом, розробили спільний протиправний механізм ухилення громадян України від призову на військову службу під час мобілізації. При цьому, ОСОБА_8 керував діями осіб, залученими до зазначеного вище протиправного механізму ухилення громадян України від призову на військову службу під час мобілізації і відповідав

за виготовлення та отримання військово-облікових документів військовозобов`язаними особами, а ОСОБА_14 доручив забезпечити виготовлення медичної документації та проведення зустрічей із військовозобов`язаними особами.

На виконання спільного злочинного умислу ОСОБА_8 , діючи

за попередньою змовою з ОСОБА_14 , 17 червня 2025 року приблизно о 12 годині 15 хвилин, перебуваючи в ресторані «Біф піца та гриль», розташованому за адресою: вул. Київське Шосе, 74-Б м. Полтава, під час зустрічі з ОСОБА_16 запропонували йому оформити відстрочку від мобілізації та зняти його з розшуку в ТЦК та СП у разі надання їм грошових коштів у сумі 10 000 доларів США.

При цьому, ОСОБА_8 з ОСОБА_14 повідомили ОСОБА_16 , що для звернення до ТЦК та СП із заявою про надання відстрочки від мобілізації та зняття його з розшуку вони виготовлять документи щодо здійснення ОСОБА_16 постійного догляду за його батьком ОСОБА_17 , який є інвалідом 2 групи.

01 липня 2025 року о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_14 , діючи за вказівкою ОСОБА_8 , перебуваючи в автомобілі «Volkswagen Touareg», н.з. НОМЕР_12 , поруч із рестораном «Хуторок», розташованим за адресою: вул. Небесної Сотні, 118 м. Полтава, зустрівся з ОСОБА_16 та вони вирушили до ресторанно-готельного комплексу «Мухомор», розташованого на 348 км автодороги М-03 Київ-Харків для зустрічі з ОСОБА_8 .

Цього ж дня о 15 годині 43 хвилини ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , перебуваючи в зазначеному вище ресторанно-готельному комплексі «Мухомор» зустрілися з ОСОБА_8 , де ОСОБА_16 , діючи за вказівкою ОСОБА_8 , передав ОСОБА_14 медичні документи свого батька, а саме: копію «індивідуальної програми реабілітації інваліда № 03», копію «довідки до огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0025371», копію паспорта громадянина України та ідентифікаційного коду, виданих на ім`я ОСОБА_17 , копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_13 , копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_14 та частину грошових коштів у сумі 4 000 доларів США.

Водночас у ході спілкування ОСОБА_8 та ОСОБА_14 висловили пропозицію ОСОБА_16 про необхідність надання грошових коштів у сумі 1 500 доларів США з метою виготовлення акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, а саме здійснення постійного догляду ОСОБА_16 за ОСОБА_17

16 липня 2025 року о 16 годині 18 хвилин ОСОБА_14 , діючи за вказівкою ОСОБА_8 , перебуваючи в автомобілі «Volkswagen Touareg», н.з. НОМЕР_12 , поруч із рестораном «Той самий Баранчик», розташованим за адресою: вул. Соборності, 29/15 м. Полтава, зустрівся з ОСОБА_16 та передав йому пакет медичних документів, а саме: висновок ЛКК №472 від 08 липня 2025 року, висновок №473 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виписку з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, огляд сімейного лікаря пацієнта ОСОБА_17 від 02 липня 2025 року, а також документи, отримані 01 липня 2025 року від ОСОБА_16 , а саме: копію «індивідуальної програми реабілітації інваліда №03», копію «довідки до огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0025371», копію паспорта громадянина країни та ідентифікаційного коду, виданих на ім`я ОСОБА_17 , копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_13 , копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_14 .

Затим ОСОБА_16 передав ОСОБА_14 заздалегідь обумовлені документи, а саме: копію паспорта громадянина України та ідентифікаційного коду, виданих на ім`я ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , витяги із сервісу «Дія» про місце проживання ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_16 та грошові кошти в сумі 1 500 доларів США.

При цьому, ОСОБА_14 наголосив ОСОБА_16 на необхідності надання другої частини грошових коштів у сумі 4 500 доларів США.

24 серпня 2025 року о 08 годині 12 хвилин ОСОБА_14 , перебуваючи в автомобілі «Volkswagen Touareg», н.з. НОМЕР_12 , поруч із рестораном «Диканька» по вул. Михайла Грушевського, 2-Б у м. Полтава, діючи за вказівкою ОСОБА_8 , одержав від ОСОБА_18 документи, а саме: копію акту №223 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 22 липня 2025 року, копію паспорта громадянина України

та ідентифікаційного коду, виданих на ім`я ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , копію висновку ЛКК №472 від 08 липня 2025 року, копію висновку №473 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, копію виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_17 та оригінал військового квитка ОСОБА_16 , а також другу частину грошових коштів у сумі 4 500 доларів США.

Тобто ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , діючи з прямим умислом, із метою перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, 22 вересня 2025 року о 15 годині 43 хвилин під час зустрічі з ОСОБА_16 в автомобілі «Mersedes-Benz», н.з. НОМЕР_15 , поруч із рестораном «Диканька» за згаданою вище адресою віддав йому військовий квиток із необхідними відмітками щодо відстрочки від мобілізації та запевнив, що вирішено питання щодо його розшуку ТЦК та СП.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції в кримінальному провадженні, що є предметом досудового розслідування, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначеного вище злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні вагомими доказами, зокрема: показаннями свідка ОСОБА_19 , які містяться в протоколах його допитів від 19, 25 червня, 01, 07, 11, 16, 21 липня, 20, 29 серпня 2025 року, даними протоколів за результатами здійснення НСРД у вигляді аудіо-, відеоконтролю особи від 01, 16, 22, 23, 29 липня, 18, 24 серпня 2025 року, візуального спостереження за особою від 02, 17 липня 2025 року, в яких зафіксовано обставини здійснення ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_14 в умовах правового режиму особливого періоду воєнного стану, організації та умисних дій, що створювали перешкоди у виконанні військовими формуваннями завдань із питань загального військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, що посягає на обороноздатність України, та іншими доказами в кримінальному провадженні.

При цьому, з даних протоколу за результатами здійсення НСРД у вигляді візуального спостереження вбачається, що 22 вересня 2025 року о 15 годині 33 хвилини ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Mersedes-Benz», н.з. НОМЕР_15 , прибув на місце зутрічі з ОСОБА_16 . Цього ж дня о 15 годині 43 хвилини ОСОБА_8 , перебуваючи в даному транспортному засобі в ході спілкування з ОСОБА_16 отримав від нього грошові кошти та взамін передав ОСОБА_16 документи.

22 вересня 2025 року о 16 годині 55 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України та під час його особистого обшуку виявлено й вилучено в нього, зокрема: грошові кошти в сумі: 10 290 гривень (8 купюр, номіналом 1 000 гривень, 3 купюри, номіналом 500 гривень, 2 купюри, номіналом 200 гривень, 3 купюри, номіналом 100 гривень, 1 купюру, номіналом 50 гривень, 2 купюри, номіналом 20 гривень); 1 000 доларів США (10 купюр, номіналом 100 доларів США); свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; ключі від автомобіля марки «Mercedes Benz» із брелком; посвідчення водія НОМЕР_11 , що зафіксовано в протоколі затримання від 22 вересня 2025 року (а.п.32-35).

Також 22 вересня 2025 року в період часу з 18 години 56 хвилин до 20 години 22 хвилини в ході здійснення санкціонованого обшуку належного ОСОБА_8 транспортного засобу «Mersedes-Benz», н.з. НОМЕР_15 , було виявлено та вилучено, зокрема: в салоні цього автомобіля: паспорт серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_11 ; 3 банкноти, номіналом 100 доларів США, які знаходились у вказаному паспорті; картку фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_11 ; військообліковий документ №1 від 12 вересня 2025 року на ім`я ОСОБА_11 ; грошові кошти в сумі 200 доларів США (1 купюру, номіналом 100 доларів США, 2 купюри, номіналом 50 доларів США), які знаходилися в блокноті синього кольору; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_16 на автомобіль «HONDA, MBR396»; мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max», IMEI: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 , із сім-картою з номером: НОМЕР_10 ; автомобіль «Mersedes-Benz», н.з. НОМЕР_15 , що підтверджується протоколом обшуку від 22 вересня 2025 року (а.п.26-31).

22 вересня 2025 року слідчим визнано речовими доказами наведені вище матеріальні об`єкти, вилучені в ході обшуку автомобіля й затримання підозрюваного, з огляду на їх відповідність критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, про що прийнято постанову (а.п.36-37).

Затим 23 вересня 2025 року слідчий ОСОБА_9 за погодженям із прокурором ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава з клопотанням про арешт зазначених вище матеріальних об`єктів з метою забезпечення збереження їх як речових доказів, посилаючись, зокрема, на їх відповідність критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, необхідність проведення з ними необхідних слідчих і процесуальних дій, у тому числі експертного дослідження, те, що зберігання цього майна у власника, його близьких осіб чи осіб, які з ним проживають, може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження згаданого майна, що перешкодить установленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні та досягненню його завдань (а.п.1-38).

Аналізуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з доводами клопотання та апеляційної скарги про наявність достатніх підстав уважати, що вилучені в ході затримання ОСОБА_8 та обшуку його транспортного засобу грошові кошти в сумі: 1 000 доларів США (10 купюр, номіналом 100 доларів США); 10 290 гривень (8 купюр, номіналом 1 000 гривень, 3 купюри, номіналом 500 гривень, 2 купюри, номіналом 200 гривень, 3 купюри, номіналом 100 гривень, 1 купюру, номіналом 50 гривень, 2 купюри, номіналом 20 гривень); 200 доларів США (1 купюра, номіналом 100 доларів США, 2 купюри, номіналом 50 доларів США), транспортний засіб «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Mercedes Benz» з брелком, відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, та обґрунтовано на цій стадії кримінального провадження визнані речовими доказами з огляду на наявність у них відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, збереження на собі слідів кримінального правопорушення, а також за критеріями набуття їх кримінально протиправним шляхом (грошових коштів).

Більше того, суд апеляційної інстанції наголошує, що доказове значення речових доказів за критерієм їх набуття кримінально протиправним шляхом полягає, зокрема, і в тому, що їх наявність у особи може підтверджувати сам факт кримінально протиправної діяльності й у цьому разі не обов`язкого мають значення індивідуальні ознаки отриманого в такий спосіб майна.

Усупереч мотивам слідчого судді, встановлені в ході досудового розслідування дані та обставини, враховуючи масштаб, характер і конкретні обставини розслідуваних, зокрема, інкримінованих у повідомленні про підозру, кримінально-протиправних дій ОСОБА_8 та його співучасника, здійснюваних ними, в тому числі за грошові кошти, що встановлено й у пред`явленій ОСОБА_8 підозрі, обґрунтованість якої на цьому етапі провадження підтверджується вагомими доказами, конкретні обставини виявлення та вилучення названих вище матеріальних об`єктів у ОСОБА_8 в ході його особистого обшуку під час затримання та обшуку його транспортного засобу, в тому числі виявлення та вилучення грошових коштів у салоні автомобіля разом із документацією іншої особи - ОСОБА_11 , зокрема, військооблікового документа №1 від 12 вересня 2025 року ОСОБА_11 , а також частини купюр всередині паспорта ОСОБА_11 , то вказані вище обставини у своїй сукупності та взаємозв`язку свідчать про наявність на цій стадії провадження достатніх підстав для висновку про відповідність вилучених у ході затримання ОСОБА_8 та обшуку його транспортного засобу грошових коштів у сумі: 1 000 доларів США (10 купюр, номіналом 100 доларів США); 10 290 гривень (8 купюр, номіналом 1 000 гривень, 3 купюр, номіналом 500 гривень, 2 купюр, номіналом 200 гривень, 3 купюр, номіналом 100 гривень, 1 купюру, номіналом 50 гривень, 2 купюр, номіналом 20 гривень); 200 доларів США (1 купюри, номіналом 100 доларів США, 2 купюри, номіналом 50 доларів США), транспортного засобу «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , ключів від автомобіля марки «Mercedes Benz» з брелком, критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. За наявності наданих стороною обвинувачення вагомих доказів, які викладено вище, небезпідставним та необхідним є здійснення додаткової перевірки наведених вище вилучених матеріальних об`єктів у кримінальному провадженні з урахуванням отриманих у подальшому доказів із застосуванням ініційованого стороною обвинувачення заходу забезпечення кримінального провадження, натомість повернення названого майна на цій стадії провадження перешкодить досудовому розслідуванню та не забезпечить необхідне й оперативне виконання завдань кримінального провадження, всебічне й повне встановлення істини по справі.

Тому, з огляду на викладене вище, посилання сторони захисту як на підставу для відмови в задоволенні клопотання слідчого на дані щодо доходу й майнового стану ОСОБА_8 позбавлені підстав, оскільки не спростовують, із урахуванням усіх наведених вище обставин кримінального провадження в сукупності, на цій стадії провадження навість достатніх підстав уважати, що вилучені вказані вище матеріальні об`єкти відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Окрім того, стороною захисту не надано будь-яких конкретних підтверджень щодо походження саме вилучених грошових коштів.

Колегія суддів зауважує, що в ході вирішення питання про арешт майна слід ураховувати стадію кримінального провадження. На стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів кримінально-протиправного діяння.

Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання): стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. Вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (ст.ст.157, 163, ч.5 ст.234, 260 КПК України та інші), так і слідчими, прокурорами (ст.ст.134, 271, 276 КПК України та інші).

Таким чином, арешт майна на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу в кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Наведеного вище стандарту стороною обвинувачення дотримано й колегія суддів погоджується з висновком органу досудового розслідування про існування на цій стадії провадження обґрунтованої підозри щодо вчинення розслідуваного кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що утворює підставу для застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження та відповідність вилученого майна критеріям, передбаченим ст.98 КПК України (ключів від автомобіля марки «Mercedes Benz» із брелком; транспортного засобу «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 ; грошових коштів у сумі: 1 000 доларів США, 10 290 гривень, 200 доларів США).

Окрім того, завдання слідчого судді/суду на цьому етапі провадження полягає в тому, щоб на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані слідчому судді/суду матеріали є достатніми для застосування в рамках кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Арешт майна ж із підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна.

Водночас, що стосується посилань прокурора на необхідність застосування арешту майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), спеціальної конфіскації, то вони позбавлені підстав, оскільки під час провадження в першій судовій інстанції стороною обвинувачення не ініціювалось питання про накладення арешту на грошові кошти з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), спеціальної конфіскації, і відповідно суд апеляційної інстанції позбавлений можливості, за таких обставин, застосувати ініційований захід забезпечення кримінального провадження з цих підстав. При цьому, стороною обвинувачення не підтверджено й не доведено те, що внаслідок розслідуваного кримінального правопорушення завдано шкоду, яка в подальшому підлягатиме відшкодуванню за цивільним позовом.

Далі колегія суддів зауважує те, що речові докази є незамінними, оскільки створюються самою подією й обстановкою вчиненого кримінального правопорушення, а тому їх втрата або суттєве пошкодження призводить до неможливості відтворення речового доказу, адже неможливим є повернення в минуле, коли він формувався.

У зв`язку із обставинами розслідуваного провадження та наявністю визначених у абз.2 ч.1 ст.170 КПК України ризиків приховування, відчуження, знищення та перетворення названих вище матеріальних об`єктів, які мають бути збережені без зміни попереднього стану, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вилучені грошові кошти й транспортний засіб, ключі з брелком від нього з метою забезпечення їх збереження як речових доказів, у той час як без застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження буде відсутньою здатність гарантувати в повній мірі збереження доказових властивостей і достовірність даних, що вони містять.

Ненакладення таким чином арешту на вилучене майно може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині необхідності проведення з ним ряду слідчих, процесуальних дій, його дослідження у співставленні з отриманими в подальшому доказами для виконання органом досудового розслідування завдань, окреслених у ст.2 КПК України, з урахуванням обставин, які підлягають доказуванню в розслідуваній справі.

Зважаючи на викладене вище, вид речових доказів, характер їх зв`язку із обставинами кримінального провадження і заходів, необхідних для їх збереження, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, арешт належить застосувати щодо грошових коштів у сумі: 1 000 доларів США, 10 290 гривень, 200 доларів США, з позбавленням права на розпорядження, користування цим майном та його відчуження, та щодо транспортного засобу «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , й ключів із брелком від нього з побавденням права на їх відчуження, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Зазначений вище спосіб накладення арешту на грошові кошти й транспортний засіб із ключами з брелком від нього буде необхідним і достатнім для забезпечення кримінального провадження та залишає, зокрема, право на розпорядження та користування в повсякденному житті автомобілем із ключами. При цьому, накладення арешту на транспортний засіб із ключами в наведений вище спосіб (шляхом позбавлення права на його відчуження) не перешкоджатиме проведенню слідчих і процесуальних дій, оскільки залишає за собою обов`язок власника/володільця майна щодо збереження майна в стані, придатному для використання в кримінальному провадженні.

Тому мотиви слідчого судді й аргументи сторони сторони захисту про відсутність підстав для накладення арешту на вилучені в ході затримання підозрюваного й обшуку автомобіля грошові кошти в сумі: 1 000 доларів США, 10 290 гривень, 200 доларів США, ключі від автомобіля марки «Mercedes Benz» із брелком; транспортний засіб «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , є необґрунтованими й безпідставними.

Колегія суддів ураховує наслідки арешту майна для власника (володільця) й водночас те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або повним позбавленням таких прав. Разом з тим, із огляду на те, що такий захід є тимчасовим, наведені вище обмеження є розумними й співмірними, зважаючи на завдання кримінального провадження. А, отже, в цьому конкретному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження, а зазначений вище захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним.

Наведене вище залишилось поза увагою слідчого судді, а тому оскаржувану ухвалу в частині відмови в накладенні арешту на вилучені в ході обшуку автомобіля й затримання ОСОБА_8 транспортний засіб, ключі з брелком від нього та грошові кошти в сумі: 1 000 доларів США, 10 290 гривень, 200 доларів США, належить скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого, накласти арешт на: грошові кошти - з позбавленням права на розпорядження, користування цим майном та його відчуження; автомобіль та ключі з брелком від нього - з позбавленням права на їх відчуження.

Разом з тим, прокурором жодним чином не доведено й не підтверджено наявність достатніх підстав для висновку про відповідність вилученого в ОСОБА_8 посвідчення водія НОМЕР_11 критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, під час розгляду клопотання та апеляційної скарги не обґрунтовано, яке доказове значення в кримінальному провадженні може мати це посвідчення водія, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для накладення арешту на нього арешту.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Водночас слід зазначити, що це судове рішення апеляційного суду про арешт майна не перешкоджає його власнику, володільцю чи їх представнику, підозрюваному, обвинуваченому, захиснику звернутись до слідчого судді, суду з клопотанням про скасування арешту майна за правилами ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 01 жовтня 2025 року в частині відмови в накладенні арешту на: ключі від автомобіля марки «Mercedes Benz» із брелком; транспортний засіб «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 ; грошові кошти в сумі: 1 000 доларів США, 10 290 гривень, 200 доларів США скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБ України в Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені в ході обшуку транспортного засобу «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , й затримання ОСОБА_8 транспортний засіб «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , та ключі від автомобіля марки «Mercedes Benz» з брелком, із позбавлення права на їх відчуження.

Накласти арешт на вилучені в ході обшуку транспортного засобу «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , й затримання ОСОБА_8 грошові кошти в сумі:

1 000 доларів США (10 купюр, номіналом 100 доларів США);

10 290 гривень (8 купюр, номіналом 1 000 гривень, 3 купюри, номіналом 500 гривень, 2 купюри, номіналом 200 гривень, 3 купюри, номіналом 100 гривень, 1 купюру, номіналом 50 гривень, 2 купюри, номіналом 20 гривень);

200 доларів США (1 купюру, номіналом 100 доларів США, 2 купюри, номіналом 50 доларів США), з позбавлення права на відчуження цього майна, розпорядження та користування ним.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4