Справа № 642/4161/25
Провадження № 1-кп/642/494/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

законного представника особи, щодо якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_5 ,

психолога - ОСОБА_6 ,

представника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції - ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкова клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543 від 27.05.2025 відносно неповнолітнього

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, на реєстраційному обліку не перебуває, учня КЗ «Дергачівський ліцей №4 Дергачівської міської ради», що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Неповнолітній ОСОБА_8 будучи громадянином України та проживаючи на території України, в порушення:

п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ відповідно до якого зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) не може перебувати у власності громадян;

п. 2 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 № 576 - до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї;

п. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 № 576 - видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї - у порядку, визначеному МВС;

п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 року № 576 - дозволи на виготовлення, зберігання та використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття та функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, видаються на ім`я керівників підприємств, установ і організацій, а також громадянам строком на 3 роки.

п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 - уповноважений підрозділ контролю за обігом зброї центрального органу управління поліції - здійснюючи дозвільну систему, органи (підрозділи) поліції відповідно до законодавства України приймають рішення про надання громадянам - дозволів на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

За невстановлених в ході досудового розслідування обставин та не пізніше 10.12.2024, громадянин України ОСОБА_8 заволодів 254 боєприпасами - бойовими проміжними патронами калібру 5,56х45 NATO без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи виниклий суспільно небезпечний умисел, направлений на незаконне поводження з бойовими припасами, діючи умисно, ОСОБА_8 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 10.12.2024, в порушення п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ, без передбаченого п. 2, п. 9. п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 № 576, п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 дозволу, придбав шляхом привласнення знайденого у невстановленої в ході досудового розслідування місці боєприпаси - 254 бойові проміжні патрони калібру 5,56х45 NATO.

Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свої суспільно небезпечні дії, спрямовані на незаконне поводження із бойовими припасами, без передбаченого законом дозволу, за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , сховав придбані патрони у своїй кімнаті в будинку за вищезазначеною адресою, та став незаконно їх зберігати.

Протиправні дії ОСОБА_8 10.12.2024 були припинені співробітниками ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області під час проведення огляду місця подій в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001763, в ході якого виявлено та вилучено 254 бойових проміжних патрона калібру 5,56х45 NATO, які були сховані в кімнаті ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта за результатами судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-25/282-БЛ від 07.01.2025, вилучені в ході огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_8 , 254 патрони є бойовими проміжними патронами калібру 5,56х45 NATO, що призначені для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (карабіну, штурмової гвинтівки).

Окрім того, 23.11.2024 невстановлена під час досудового розслідування особа, досудове розслідування щодо якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні, діючи з метою реалізації свого суспільно небезпечного умислу, направленого на вчинення підпалів, підривів державних та комунальних об?єктів, а також інших соціально важливих об?єктів з корисливих мотивів та через відсутність патріотичних переконань та налаштованості проти української влади, використовуючи обліковий запис із ID у застосунку «Telegram», запропонувала громадянину України ОСОБА_8 участь у підпалах будівель територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за грошову винагороду в розмірі 2000 - 3000 доларів США, а також інші підривні дії. У зв?язку із вказаною пропозицією у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на участь у діяннях, пов?язаних із порушенням громадської безпеки, протиправним знищенням чужого майна, за попередньою змовою групою осіб за грошову винагороду.

У вказаний період часу тобто 23.11.2024 ОСОБА_8 надав свою добровільну згоду на участь у діяннях, пов?язаних із порушенням громадської безпеки, протиправним знищенням чужого майна за грошову винагороду. У зв?язку із цим, невстановлена особа досудове розслідування щодо якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, використовуючи обліковий запис із ID у застосунку «Telegram», передав контакт ОСОБА_8 іншим невстановленим під час досудового розслідування особам.

Далі, не пізніше 24.11.2024, зі ОСОБА_8 , який перебував на території м. Харкова, із використанням застосунку «Telegram» вийшли на зв`язок особи, використовували облікові записи « ОСОБА_9 » з іменем користувача « ОСОБА_10 », ID НОМЕР_1 (далі - « ОСОБА_9 ») та « ОСОБА_11 » з іменем користувача « ОСОБА_12 », ID НОМЕР_2 (далі - « ОСОБА_11 ») з метою керування протиправною діяльністю ОСОБА_8 , пов?язаною із порушенням громадської безпеки у вигляді вчинення вибухів, що створює небезпеку для життя чи здоров`я людей для залякування населення м. Харкова.

Далі, у період з 24.11.2024 по 07.12.2024 ОСОБА_8 , реалізуючи суспільно небезпечний умисел, діючи за вказівками особи із обліковим записом « ОСОБА_11 », з метою виготовлення саморобного вибухового пристрою, здійснив:

- придбання хімічного побутового засобу для відбілювання речей, ацетону, аміачної селітри, електролітів на території ТОВ «Харківський центральний ринок», розташованому по провулку Пискунівському в м. Харкові;

- отримав алюмінієву пудру за невстановлених обставин у невстановленої особи жіночої статі, електричні сірники, аміно-оцтову кислоту поблизу пров. Донбасівський, 17 в м. Харкові;

- придбання клейкої стрічки, електроізоляційної стрічки та шприців на території ринку «Казка», розташованому на перехресті вул. Холодногірська та вул. Полтавський шлях у м. Харкові;

- придбання кнопкового стільникового телефону та металевих кульок в супермаркеті «КЛАСС», розташованому по вул. Дудинській, 1А в м. Харкові;

- придбання дистильованої води в АЗК «БРСМ - Нафта», розташованому по вул. Клочківській, 67 в м. Харкові.

Крім того, у вказаний період часу з 24.11.2024 по 07.12.2024 ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільно небезпечного наміру, діючи за вказівками особи із обліковим записом «Sofia», орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (номер квартири встановити не виявилось за можливе) для використання як приміщення для виготовлення саморобного вибухового пристрою. Під час перебування за вказаною адресою ОСОБА_8 , діючи за конкретними вказівками особи із обліковим записом « ОСОБА_11 », використовуючи відеозв?язок у застосунку «Telegram» та надсилання фотографій, виготовив вибухову частину саморобного вибухового пристрою.

Далі, у період з 07.12.2024 по 09.12.2024 ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільно небезпечного наміру, перемістив вибухову частину саморобного вибухового пристрою за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де сховав у своїй кімнаті серед особистих речей.

Також ОСОБА_8 у вказаний період часу з 07.12.2024 по 09.12.2024, спорядив виготовлену вибухову частину саморобного вибухового пристрою вражаючими елементами у вигляді уламків артилерійських снарядів та залишків інших боєприпасів

В судовому засіданні особа, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, неповнолітній ОСОБА_8 в присутності законного представника - ОСОБА_5 та захисника, свою вину у вчиненні діянь, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 263-1 КК України, визнав повністю при обставинах, зазначених у клопотанні, у вчиненому щиро розкаявся, розуміє протиправність вчиненого ним діяння та просив застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити, застосувавши до неповнолітнього ОСОБА_8 примусові заходи виховного характеру у зв`язку з тим, що останній не досяг віку, з якого може настати кримінальна відповідальність за вчинення даного суспільно небезпечного діяння.

Захисник просив задовольнити клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи виховного характеру.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_8 пояснила суду, що вона в подальшому контролюватиме поведінку сина, тому просить клопотання задовольнити.

Представник уповноваженого підрозділу органів Національної поліції проти застосування щодо неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру не заперечував.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які підтверджують наявність у діях ОСОБА_8 ознак інкримінованого суспільно-небезпечного діяння та матеріали, що характеризують особу неповнолітнього.

Вислухавши думку всіх учасників судового розгляду, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд вбачає всі підстави для застосування примусового заходу виховного характеру, виходячи з таких міркувань:

Під час судового розгляду клопотання доведено, що неповнолітній ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки діянь, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу та незаконне виготовлення вибухових пристроїв за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років. У той же час ч. 2ст. 22 КК України встановлює вичерпний перелік кримінальних правопорушень, за вчинення яких кримінальна відповідальність настає у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Судом встановлено що ОСОБА_8 , у віці п`ятнадцяти років вчинив суспільно-небезпечні діяння, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України, тобто на час вчинення ним суспільно небезпечного діяння, він є таким, що не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України.

В силу ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до досягнення віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосовувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При визначенні виду примусового заходу виховного характеру, суд враховує характер вичиненого суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діянь, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України, наслідки цього діяння, особу неповнолітнього ОСОБА_8 , якому станом на час розгляду клопотання виповнилось 16 років, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, його соціальні зв`язки та умови проживання та виховання, рівень розвитку, посередню характеристику, враховуючи умови його життя, суд приходить до висновку, що до неповнолітнього ОСОБА_8 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України, у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, оскільки саме такий вид примусових заходів, на думку суду, є достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 326, 370, 372, 497, 498, 499, 501 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_8 - задовольнити.

Визнати доведеним, що ОСОБА_8 , будучи неповнолітньою особою, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, учня КЗ ««Дергачівський ліцей №4 Дергачівської міської ради», проживає за адресою: АДРЕСА_1 примусові заходи виховного характеру у вигляді:

- обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: заборона участі та спілкування у відповідних інформаційних групах та каналах у соціальних мережах та месенджерах, у яких містяться заклики до діяльності, спрямованої на вчинення диверсій та інших дій, що підривають обороноздатність держави, дискредитують авторитет органів державної влади, перешкоджають законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань або пропаганда такої діяльності, до досягнення ним повноліття, а саме до 21.04.2027.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення через Холодногірський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 06.10.2025.

Суддя