Справа № 199/923/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, курсанта навчального взводу навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,судимого 18.05.2017Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі,

повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.5 ст.407 КК України

ВСТАНОВИВ:

1.З клопотання слідчого слідує, що солдат ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, солдатом за призовом по мобілізації, курсантом навчального взводу навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 11 листопада 2024 року о 20 годині 30 хвилин був відсутнім під час перевірки наявності особового складу, яке відбувалось у наметовому містечку військової частини НОМЕР_1 , що розташоване в АДРЕСА_3 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), тобто самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , командуванню про причини залишення частини ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. 28.01.2026 ОСОБА_4 було затримано працівниками відділу поліції № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, в ході чого правопорушення було припинено.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч.5 ст.407 КК України самовільне залишення військової частини, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

2. Також солдат ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим, та маючи непогашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

Так, 05 січня 2025 року приблизно о 17:00 годині, проходячи біля будинку АДРЕСА_4 , при цьому достовірно знаючи, що на всій території з 24.02.2022 у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року введений воєнний стан, який неодноразово продовжено до05 годин 30 хвилин 09.05.2025 року, де побачив велосипед торгової марки «Azimut» моделі «Aqua GD 29» чорного кольору, який був пристебнутий замком-тросом за сидіння до металевої опори та належить потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей же час та у вказаному місці, ОСОБА_4 , визначив вказаний велосипед об`єктом свого злочинного посягання, та у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, а саме крадіжку велосипеду марки «Azimut» моделі «Aqua GD 29», чорного кольору.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на потворне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , діючи таємно із корисливих мотивів, продовжуючи перебувати біля будинку № 8, який розташований по шосе Донецьке у місті Дніпро, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних дій, підійшов до вказаного велосипеду, де відстебнув затискач труби сидіння, взявся обома руки за сидіння велосипеду та застосувавши фізичну силу рук зняв його, внаслідок чого зняв замок-трос, яким вищевказаний велосипед був пристебнутий до металевої опори.

Далі, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перебуваючи біля будинку № 8 по шосе Донецьке у місті Дніпро, таємно повторно викрав велосипед торгової марки «Azimut» моделі «Aqua GD 29», належний потерпілому ОСОБА_7 .

Доводячи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану до кінця, ОСОБА_4 , діючи умисно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, 05 січня 2026 року близько о 17:15 годині, перебуваючи біля будинку № 8, розташованого по шосе Донецьке у місті Дніпро, утримуючи при собі вищевказаний велосипед, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому

ОСОБА_7 матеріальний збиток відповідно до висновку судово -товарознавчої експертизи № СЕ-19/105-26/462-ТВ від 19.01.2026, становить 4 607 гривень 22 копійок.

Умисні дії солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 , є особою, яка не має законного джерела прибутку, підозрюється у вчиненні умисного корисливого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, а також усвідомлює, що підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

2. Вчинити інше кримінальне правопорушення. Про наявність вказаного ризику свідчить те, що ОСОБА_4 є особою, яка офіційно не працевлаштована, тому кошти для нормального існування у нього відсутні, а також те, що останній маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив тяжкий злочини проти власності.

3. Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те що, ОСОБА_4 відомо особисті дані та адреса мешкання свідків та потерпілого, та підозрюваний. може впливати на них з метою зміни змісту його показань які він буде давати під час судового розгляду.

Причетність підозрюваного ОСОБА_4 , до вчинення вказаного кримінального правопорушення ґрунтовно підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами наявними в матеріалах кримінального провадження.

Беручи до уваги, що органом досудового слідства встановлені докази скоєння підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, санкцією яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на певний строк, (згідност. 12 КК України є тяжкими злочинами), а також те, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дозволить запобігти вказаним ризикам.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені умисного тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти цим ризикам, слідча просить застосувати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання та застосувати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Також, під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що ухвалу слідчого судді про застосування ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має виконувати Державна установа «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Підозрюваний ОСОБА_4 , захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проти чого заперечував прокурор.

Вирішуючи клопотання слідчого слідчий суддя, вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані прокурором матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , вважає необхідним клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінальні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України є умисним тяжким злочином.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч.5 ст.407 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.01.2025, правова кваліфікація ч. 4 ст. 185 КК України, кримінальне провадження № 00000040;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується від 09.01.2026 року;

- протоколом огляду місця події від 09.01.2025 року;

- протоколом додаткового допиту потерпілого від 12.01.2026 року;

- протоколом огляду речей від 12.01.2026;

- постановою про визначення речовим доказом і вирішення питання про його зберігання від 12 січня 2026 року;

- висновком експерта №CE-19/105-26/462-ТВ від 19.01.2026 року;

- протоколом допиту свідка від 16.01.2026 року;

- протоколом перегляду відеозапису від 19.01.2026 року;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.01.2025, правова кваліфікація ч. 5 ст. 407 КК України, кримінальне провадження № 0000060;

- витягом із службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 курсантом навчального взводу навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 ;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №366 від 09.12.2024 року;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №368;

- протоколом допиту свідка від 28.01.2026;

- бланком отримання пояснень ОСОБА_8 від 31.12.2025 року;

- службовою характеристикою солдата ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту підозрюваного від 28 січня 2026 року;

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років.

Щодо суспільної небезпеки, слідчий суддя приходить до висновку, що такий злочин має дуже високий ступінь суспільної небезпеки.

Крім того, ОСОБА_4 на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем свого мешкання, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені кримінального правопорушення в якому він підозрюється. Вказана обставина може бути врахована судом при обранні відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу, оскільки останній підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні таких умисних тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185,ч. 5 ст. 407 КК України, на думку слідчого судді, вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).

При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Обставини про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 , повідомлений про підозру у вчиненні умисних тяжких злочинів передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, за які, у разі доведеності вини останнього передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Ці ризики вказують на те, що до ОСОБА_4 не може бути застосовано інші менш суворі запобіжні заходи згідно п. 1-4 ч. 1 ст. 176 КПК України, бо не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків передбаченим чинним законодавством та забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, у тому числі вироку суду, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового слідства, може продовжити скоювати кримінальні правопорушення.

Які не будь відомості про те, що ОСОБА_4 не може за станом здоров`я перебувати в умовах слідчого ізолятору відсутні та слідчому судді не надані.

Застосований до підозрюваного запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих діянь, а встановлені ризики є дійсними та триваючими.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчий суддя на даному етапі не встановив.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до припису КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, за тяжкі злочини розмір застави становить від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум на 2026 рік затверджений Законом «Про Державний бюджет України на 2025 рік», для працездатних осіб складає 3328 грн грн.

Враховуючи всі обставини справи, майновий стан та особу підозрюваного ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 199680 грн. яка буде достатньою мірою гарантувати виконання ним, покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, на ОСОБА_4 необхідно відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти такі обов`язки: за першою вимогою прибувати на виклик суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави підозрюваний ОСОБА_4 з моменту звільнення з-під варти, вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити суд.

Попередити ОСОБА_4 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 131,132,176,177,178,183,184,186,193,194,196,197 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

На підставі ст. 197 КПК України встановити строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - шістдесят днів та строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 28 січня 2026 року.

Визначити в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 дату закінчення дії ухвали 28 березня 2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 199680 грн.

Підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути звільнений під заставу, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, на строк дії ухвали до 28 березня 2026 року включно.

Підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної судом суми застави підозрюваний ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти такі обов`язки: за першою вимогою прибувати на виклик суду; не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених обов`язків - два місяця з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Відмовити в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та захисника про застосування підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою негайно вручити учасникам кримінального провадження та негайно направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», - для виконання.

Відповідно до ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку підозрюваним, його захисником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

30.01.2026