справа № 462/6759/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ТзОВ «Торговий дім «С-Проф»- ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000328 від 17.04.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , зі слів проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , працюючи на посаді завідувача складу господарського відділу ТзОВ «Торговий дім «С-Проф», маючи намір на незаконне збагачення за рахунок привласнення майна ТзОВ «Торговий дім «С-Проф» та його подальшої реалізації на користь третіх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, в умовах воєнного стану, діячи з корисливих мотивів та з метою власного протиправного збагачення, діючи всупереч п.в, п.е, п.ж, розділу 1 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, 07.04.2025, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час дня, прибув до складських приміщень, що за адресою : м.Львів, вул.Північна, 1, де зберігається майно ТзОВ «Торговий дім «С-Проф», звідки відвантажив холодильну шафу торгової марки «SAMAREF SRL PERFOMANCE 700 MONO», seriale: 1 032, та холодильну шафу торгової марки «SAMAREF SRL PERFOMANCE 700 MONO», seriale: 1 016, вартістю 3600 Євро кожна, що згідно курсу НБУ становить 342 000 гривень, які у подальшому вивіз за межі вказаних складських приміщень, чим вчинив привласнення майна ТзОВ «Торговий дім «С-Проф», яке йому було ввірене, після чого, у той же день 07.04.2025, реалізував вказані холодильні шафи на користь третіх осіб за кошти в сумі 157 800 гривень, які використав на власні потреби.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст. 191 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що дійсно, будучи матеріально відповідальною особою, відвантажив зі складу дві холодильних шафи, які згодом були продані у Релігійну організацію «Львівська духовна семінарія Святого Духа». Свій вчинок пояснив нестачею коштів. Щиро кається у вчиненому, просить суворо не карати, завдану шкоду відшкодував.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували.

Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеним факт привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Обставинами, які пом`якшують вину обвинуваченого ОСОБА_4 та передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Так, до матеріалів справи додано лист генерального директора ТзОВ «Торговий дім «С-Проф» №15/09-03 від 15.09.2025 року, відповідно до якого Товариство інформує про надходження грошових коштів на банківський рахунок Товариства в сумі 342 000 грн. в якості відшкодування завданих ОСОБА_4 збитків, а також про відсутність до нього майнових претензій на вказану суму, що підтвердив представник потерпілого у судовому засіданні.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.4 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на певний строк.

Разом із тим, виходячи з принципів гуманізації та індивідуалізації покарання, судом враховується особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, щиро розкаявся, добровільно відшкодував шкоду, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому приходить до висновку про застосування покарання у виді позбавлення волі із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на певний строк та із застосуванням ст.75 КК України, оскільки виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства. Тому ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробовуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені положеннями ст. 76 КК України, яке, на думку суду, буде справедливе, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід судом щодо обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не було заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371,373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази:

-холодильну шафу торгової марки «SAMAREF SRL PERFOMANCE 700 MONO», seriale: 1 032, та холодильну шафу торгової марки «SAMAREF SRL PERFOMANCE 700 MONO», seriale: 1 016 залишити Релігійній організації «Львівська духовна семінарія Святого Духа».

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1