Справа № 737/597/25
Провадження № 1-кп/737/58/25
УХВАЛА

14 жовтня 2025 р. с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в режимі відеоконференції, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в селищі Куликівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000248 від 06.02.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Куликівському районному суді Чернігівської області перебуває кримінальне провадження № 0000248 від 06.02.2025.

14.10.2025 прокурором до суду подано окремі клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

В даному кримінальному провадженні під вартою перебувають четверо обвинувачених, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_6 , який засуджений вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.03.2024 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі, тимчасово залишений в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до закінчення розгляду кримінального провадження відносно нього Куликівським районним судом Чернігівської області.

Обгрунтовуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурор в судовому засіданні зазначив, що ризики відносно ОСОБА_5 , передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, не зменшилися, зокрема, ризик переховуватися від суду, який обгрунтовується безальтернативною санкцією інкримінованих йому злочинів, а саме покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Продовжує існувати ризик створення штучних доказів, підбурення осіб, які не були свідками до дачі завідомо неправдивих показань на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень обгрунтовується відсутністю постійного джерела прибутку у обвинуваченого, відсутністю соціальних зв`язків, антисоціальним характером злочинів, інкримінованих обвинуваченому. Також у ході досудового розслідування не встановлено канали надходження прекурсорів, що може бути використано для вчинення злочинів аналогічного характеру.

На думку прокурора більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просили відмовити у задоволенні вказаного клопотання прокурора та застовувати до ОСОБА_5 такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт.

Судом встановлено, що запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді триманні під вартою без визначення розміру застави було застосовано ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.05.2025, продовжено ухвалою слідчого судді від 27.06.2025, ухвалою суду від 19.08.2025.

При обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, вік та стан здоров`я обвинуваченого, що не перешкоджає його утриманню в умовах ізоляції, відсутність сталого джерела прибутку, а також обсяг обвинувачення та особисту роль у вчиненні кримінальних правопорушень.

Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який суд наразі не вбачає.

Враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінальних правопорушень, їх тяжкість, наявність встановлених ризиків, а саме: можливість переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення кримінальних правопорушень в яких особа обвинувачується, перешкоджання кримінальному провадженню, які не зменшилися і не збільшилися, суд дійшов висновку, що продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: неухильно з`являтися на виклик до суду, дасть можливість запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки саме такий вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, тяжкістю кримінального правопорушення, відповідає в повній мірі обставинам кримінального провадження, встановленим на день розгляду клопотання та сприятиме належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обгрунтовуючи продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурор у судовому засіданні зазначив про наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, а саме: переховуватись від суду, перешкодити у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_12 заперечували проти даного клопотання, просили замінити запобіжний захід на домашній арешт. Так, захисник вважає, що обвинувачення ОСОБА_8 у інкримінованих йому злочинах не обгрунтоване належним чином, він не був ознайомлений із діяльністю групи, те, що з ним трапилось є випадковістю, в нього міцні соціальні зв`язки, є мати, народилася дитина, а відсутність офіційного місця роботи не може бути підставою для відмови у застосуванні більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Судом встановлено, що запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді триманні під вартою без визначення застави було застосовано ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.05.2025, продовжено ухвалою слідчого судді від 30.06.2025 та ухвалою суду від 19.08.2025.

При обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчим суддею було враховано вагомість наявних доказів, які можуть переконувати, що обвинувачений міг вчинити кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується; тяжкість кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України є: за ч. 2 ст. 311 КК України - нетяжким злочином, за ч. 2 ст. 307 КК України тяжким злочином, за ч. 3 ст. 307 КК України особливо тяжким злочином, санкція яких передбачає покарання лише у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна; вік та стан його здоров`я, що не перешкоджає перебуванню в умовах попереднього ув`язнення, а також його сімейний та майновий стан, не має постійного джерела прибутку, раніше не судимий та дійшов висновку про доведеність наявність ризиків, визначених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується.

Оцінюючи наявність ризиків вказаних прокурором, суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, є реальними та продовжують існувати.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності існує завжди.

Питання щодо продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд вирішує у кожному конкретному випадку з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України шляхом оцінки в сукупності всіх обставин, конкретних аргументів, прав та свобод людини, ризиків та наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, за наявності ознак того, що цього вимагаються істинні вимоги суспільного інтересу, які в даному випадку переважають правило поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Суд вважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини обвинуваченого, наявність у нього місця постійного проживання поза межами юрисдикції суду, дає обґрунтовані підстави для висновку про наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт не буде достатнім для запобігання зазначеному ризику.

Крім того, враховуючи стадію судового провадження, коли ще не досліджено жодного доказу, перешкоджання кримінальному провадженню з боку обвинуваченого не виключається.

Наявність фактичного місця проживання, соціальних зв`язків не гарантують належного виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є достатньою причиною, яка б убезпечила від настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, суд вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 мотивовано тим, що в ході досудового розслідування по даній справі зібрано достатньо доказів, які дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, перешкодити у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується.

На думку прокурора, ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 не зменшилися, продовжують існувати, більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про продовження щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10 , враховуючи позицію з даного питання свого підзахисного, відніс вирішення цього питання на розсуд суду.

Судом встановлено, що запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді триманні під вартою без визначення застави було застосовано ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.05.2025, продовжено ухвалою слідчого судді від 27.06.2025, ухвалою суду від 19.08.2025.

При обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 було враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання у виді позбавлення волі мінімум на строк від дев`яти до дванадцяти років (ч. 3 ст. 307 КК України), що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, вік та стан здоров`я обвинуваченого, що не перешкоджає застосуванню до нього такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, відсутність місця роботи, сталого джерела прибутку та встановив ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків вказаних прокурором, суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, а саме, можливість переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, в яких ОСОБА_4 обвинувачується.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою буде недостатнім для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання встановлених ризиків.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обгрунтовуючи в судовому засіданні клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурор зазначив, що наявні достатні докази, які дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, а також наявні ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, перешкодити у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується.

На думку прокурора, ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 не зменшилися, продовжують існувати, більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, просив не призначати заставу в силу вимог п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник в судовому засіданні висловились проти задоволення даного клопотання прокурора. Так, обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що має сталі соціальні зв`язки, прокурор дане питання під час досудового розслідування не дослідив, не дослідив також дані, які позитивно характеризують його особу, має проблеми із здоров`ям, які не може вирішити в умовах ізоляції.

Також від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання про зміну щодо нього запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Зазначає про постійне погіршення його стану здоров`я, вважає, що в умовах слідчого ізолятору йому не надають належну медичну допомогу, його не лікують, а дають сумнівні таблетки.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 підтримала позицію свого підзахисного, вважає, що ризики, про які зазначив прокурор можливо повністю запобігти застосуванням такого запобіжного заходу як домашній арешт.

Судом встановлено, що запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді триманні під вартою без визначення розміру застави було застосовано ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.05.2025, продовжено ухвалою слідчого судді від 27.06.2025 та ухвалою суду від 19.08.2025.

Під час застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 було встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені в ухвалі слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.05.2025 продовжують існувати та не зменшилися.

Оскільки ОСОБА_7 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину санкція яких не є альтернативною та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, тому розуміючи невідворотність покарання, обвинувачений може переховуватись від суду, а тому ризик переховуватися від суду продовжує існувати.

Дане кримінальне провадження призначене до судового розгляду, докази ще не досліджувалися, тому ризик іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню також зберігається, як і зберігається ризик вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим, оскільки в нього відсутні офіційні джерела доходу.

Під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 було враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан його здоров`я, офіційно не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційного та стабільного джерела доходів не має, раніше судимий.

Зважаючи на практику Європейського суду, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 року у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка відображена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чи зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, та те, що запобіжний захід може бути змінений, якщо суттєво змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, або ж виникли нові обставини після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу про які не було відомо на час прийняття рішення, а також, що продовження строку тримання під вартою можливе тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року) та враховує дані про особу обвинуваченого, обставини у справі, в тому числі характер протиправних діянь, які інкримінуються обвинуваченому, обгрунтованість звинувачень, можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду, вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Окрім того, ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння кримінальних правопорушень, на шлях виправлення та перевиховання не став, висновки для себе не зробив, оскільки знову обвинувачується в інкримінованих йому правопорушеннях, що говорить про ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, заявлені ризики, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У зв`язку із існуванням вищенаведених ризиків застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатньо для запобігання настанню цих ризиків, а також забезпечення належного судового розгляду даного кримінального провадження. Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених вище, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого.

Судом враховано аргументи, які висловлювалися стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі, тому не є наразі достатніми підставами для відмови у задоволенні даного клопотання прокурора чи для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів

З урахуванням викладеного, обставин вчинення правопорушення, даних про особу обвинуваченого, також враховуючи, що обставини, які слугували підставою для встановлення запобіжного заходу не змінилися, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшилися та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не достатній для їх запобігання.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд вважає за доцільне не застосовувати до нього альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України.

З огляду на викладене, необхідно задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 , в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Також в судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_13 було подано клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Своє клопотання обгрунтовує тим, що 13.05.2025 ОСОБА_6 було затримано співробітниками СУ ГУНП в Чернігівській області на підставі ст. 615 КПК України. 15.05.2025 ухвалою слідчого судді йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який було продовжено до 28.08.2025.

19.08.2025 ухвалою суду його було тимчасово залишено в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до закінчення розгляду даного провадження.

Вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється ЗУ «Про попереднє ув`язнення», а не КВК України. Перебуваючи у слідчому ізоляторі він порівняно з іншими засудженими обмежений у правах, також існує ризик не зарахування йому у разі визнання винним і призначення реального строку покарання, терміну його тимчасового залишення в слідчому ізоляторі. Просить обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в зв`язку із наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор заперечував проти клопотання захисника, звертаючи увагу на мету застосування запобіжного заходу, а саме: забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших осіб у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Оскільки ОСОБА_6 виконує вирок суду, який вступив в законну силу та перебуває в слідчому ізоляторі до розгляду даного кримінального провадження, застосування щодо нього тримання під вартою є недоцільним.

Суд, вислухавши доводи учасників кримінального провадження, встановив наступне.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2024 ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 17.09.2024.

Обвинувачений ОСОБА_6 на даний час тимчасово перебуває в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до розгляду даного кримінального провадження відповідно до ухвали суду від 19.08.2025.

На підставі ст. 90 Кримінально-виконавчого кодексу України у у порядку, встановленому КПК України засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Проте, у випадку тимчасового залишення засудженого у слідчому ізоляторі він є таким, що вже позбавлений свободи на підставі вироку, який набрав законної сили і виконується. У цьому разі змінюється лише режим відбування покарання у зв`язку з необхідністю проведення відповідних процесуальних дій, у даному випадку у зв`язку з розглядом справи в суді.

З огляду на зазначене, у даному кримінальному провадженні тимчасове залишення обвинуваченого у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» для участі у розгляді цього кримінального провадження в порядку п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України не вважається запобіжним заходом і буде враховуватися під час призначення покарання за сукупністю вироків в разі ухвалення обвинувального вироку.

Разом з тим, як зазначив прокурор, Кримінальним процесуальним кодексом України визначена мета застосування запобіжних заходів і вона не пов`язана із умовами перебування в слідчих ізоляторах засуджених чи обвинувачених, а насамперед пов`язана із забезпеченням виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, потреба в забезпеченні яких в даному кримінальному провадженні по відношенню до ОСОБА_6 відсутня, оскільки останній відбуває покарання за вироком суду в умовах ізоляції.

З огляду на викладене, відсутня потреба у застосуванні до ОСОБА_6 будь-яких запобіжних заходів, тому в задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 331, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 грудня 2025 року включно з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 грудня 2025 року включно з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 грудня 2025 року включно з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 грудня 2025 року включно з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_13 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити на адресу ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1