ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1307/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: інші клопотання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою постановлено заяву ОСОБА_6 про виправлення описок у судовому рішенні задовольнити частково.

Виправити описку в ухвалі Салтівського районного суду міста Харкова від 16 вересня 2025 року про проведення судового засідання, призначеного на 16 вересня 2025 року на 16-10 годину за участю ОСОБА_6 у режимі відеоконференції між Салтівським районним судом міста Харкова та Лозівським міськрайонним судом Харківської області, виклавши абзац другий її вступної частини у такій редакції:

«Салтівський районний суд міста Харкова у складі судді ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_6 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції під час розгляду заяви слідчого судді ОСОБА_7 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_8 від 11.06.2025 про закриття кримінального провадження №0001206 від 10.09.2022 за ст. 356, ч. 1 ст. 364 КК України».

Виправити описку в ухвалі Салтівського районного суду міста Харкова від18вересня 2025року про проведення судового засідання, призначеного на19 вересня 2025року на08-20годину,з розгляду заяви ОСОБА_6 про виправлення описок в судовому рішенні,за участю ОСОБА_6 у режимі відеоконференції між Салтівським районним судом міста Харкова та Лозівським міськрайонним судом Харківської області, виклавши абзац другий її вступної частини у такій редакції:

«Салтівський районний суд міста Харкова у складі судді ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_6 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції під час розгляду заяви ОСОБА_6 про виправлення описок в судовому рішенні».

У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_6 про виправлення описок в судовому рішенні постановлено відмовити.

Не погодившись із вказаною ухвалою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

21.10.2025 року в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_9 заявила відвід головуючому судді - ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що вважає при минулих розглядах його апеляційних скарг суддею ОСОБА_2 не було зазначено його процесуальний статус - потерпілий.

Крім того у даному провадженні при призначенні апеляційної скарги до розгляду також не вказано його процесуальний статус - потерпілий.

Названі обставини на думку ОСОБА_6 порушують його права, а відтак головуючий у справі підлягає відведенню.

Обговоривши доводи заяви про відвід колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 1 ст.81 КПК України передбачено, що у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України суддя не має право брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Тобто, підстави, які зазначені в ст.75 КПК України, містять вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Надаючи оцінку доводам заяви про відвід, колегієя суддів виходить з наступного.

У Конституції України закріплені основні засади судочинства та відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому у своїй практиці Європейський суд з прав людини розмежував суб`єктивний та об`єктивний підходи до безсторонності та вказав на можливість її перевірки різними способами.

Так, рішенням у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982 року, п. 30) зазначено, що, не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (справа «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), рішення від 26.10.1984 року, п. 26).

Також, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01) від 06.09.2005 року, надаючи тлумачення поняттю «неупередженість» суду, в сенсі статті 6 Конвенції, наголосив, що така неупередженість має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення (п. 81).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10.06.1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 07.08.1996 року, п. 58).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgarv.Spain), від 28.10.1998 року, п.45).

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством.

Зазначені принципі закріплені і в міжнародних актах, зокрема, відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Відповідно до п.3 Європейського статуту судді, «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений».

Положення цієї статті Кодексу суддівської етики випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 р., відповідно до яких суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема у випадку, коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах Делкурт проти Бельгії, Пєрсак проти Бельгії і Де Куббер проти Бельгії, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід або задовольнити відвід з боку учасників справи.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України, до обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні віднесено, у тому числі і ті, які виключають сумнів у його неупередженості.

Зазначені у заяві ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_2 обставини, сприймаються як процесуальна активність, направлена на забезпечення завдань провадження на стадії апеляційного розгляду справи, яка не може бути розцінена у якості суб`єктивних упереджень суддів до предмету апеляційного розгляду.

Сприйняття ОСОБА_6 відсутність в ухвалі апеляційного суду не зазначення його процесуального статусу як потерпілого як прояв упередженості судді, на переконання колегії суддів, є хибним, викликане його суб`єктивним сприйняттям стилістики викладення судових рішень..

Разом з тим, відповідно до доктринальних підходів до розуміння правової концепції безсторонності (неупередженості) суддів, з огляду на процесуальну поведінку ОСОБА_6 в судовому засіданні, який неодноразово висловлював недовіру судді ОСОБА_2 метою унеможливлення будь-яких сумнівів в об`єктивності колегії у складі судді ОСОБА_2 колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст.82 КПК України, матеріали даної справи підлягають передачі керівнику апарату Харківського апеляційного суду для здійснення повторного автоматичного розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_2 задовольнити.

Передати провадження № 11-сс/818/1307/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2025 року керівнику апарату Харківського апеляційного суду на автоматичний розподіл в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді