Справа № 214/9537/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, клопотання слідчого СВ ВП №4 КРУП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0012722 від 04.07.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, на утримані неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час загальної мобілізації, який перебуває на посаді курсанта 1 навчального взводу 3 навчальної роти навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше судимого:

- 16 липня 2009 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 11 березня 2010 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 13 червня 2019 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

- 07 квітня 2023 рокуСаксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням на 3 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу 1 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки в/ч НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 04 лютого 2025 року самовільно, без дозволу командира, залишив розташування в/ч НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 , командуванню про причини свого вибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, та був незаконно відсутнім на службі по 25 вересня 2025 року, тобто до тих пір, поки не був затриманим працівниками ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, тим самим вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинено.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Отже, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому існує ризик, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин та знаючи про такий розмір покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування, чим перешкоджати встановленню істини по справі, а також, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину під час випробування, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів, а відтак останній може продовжити вчиняти нові злочини, а тому у клопотанні ставить питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки, на думку слідчого, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав за підстав, у ньому викладених.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, показав, що він не збирається переховуватись від органу досудового розслідування, пояснив, що він бажає повернутись до військової частини для продовження військової служби, на що отримав відповідну згоду від командування в/ч НОМЕР_2 .

Його захисник також заперечував проти задоволення клопотання слідчого за підстав, зазначених його підзахисним.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та надані захисником медичні документи, слідчий суддя приходить до такого.

Як убачається з досліджених матеріалів клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_4 25 вересня 2025 року.

Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на думку слідчого судді, є обґрунтованою, що підтверджується як показаннями самого ОСОБА_4 , у яких він визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину в повному обсязі, так і зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, висновком службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 24.09.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 24.09.2025 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 25.09.2025 року.

Згідно з вимогами ч. ч. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), положень КПК України, для обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідна наявність підстав уважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень, або перешкоджати встановленню істини в справі, або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, перелічені у ст. 178 КПК України.

У ст. 178 КПК України вказано, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Отже, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого військового кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, за яке законом передбачено покарання від п`яти до десяти років, і хоча зазначена обставина сама по собі не може бути підставою для існування ризику, що обвинувачений може переховуватись від суду, однак суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду.

Разом з тим, слідчий суддя ураховує особливу небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 як особа, що проходить військову службу за призовом під час загальної мобілізації,набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, і ці обов`язки покладають на військовослужбовців а особливо в умовах воєнного стану особливу відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень.

Також слідчий суддя вважає про існування ризику, що підозрюваний продовжить вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину під час випробування, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів.

Отже, наявність цих двох доведених прокурором ризиків дає слідчому судді підстави для застосування до підозрюваного саме такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя бере до уваги й правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 10.02.2011 року «Харченко проти України» та від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», згідно з якими, коли є в наявності конкретний суспільний інтерес, то такий інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Належних доказів, що вказують на неможливість застосування у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку зі станом його здоров`я, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя не бере до уваги надану підозрюваним Згоду від командування в/ч НОМЕР_2 стосовно прийому військовослужбовців, які повернулись для проходження військової служби до Збройних Сил України, оскільки така Згода датована 25 жовтня 2025 року, що дає підстави для сумнівів у її дійсності.

Відтак, зважаючи на все вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

При цьому слідчий суддя не визначає розміру застави, оскільки п. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. ст. 407, 408 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №4 КРУП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на п`ятдесят дев`ять днів, а саме до 22 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9

Повний текст ухвали складено та проголошено 01 жовтня 2025 року.