У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 695/190/26

номер провадження 1-кс/695/74/26

21 січня 2026 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника законного володільця майна, арешт на яке просить накласти прокурор адвоката ОСОБА_4 ,

осіб, у фактичному користуванні яких перебуває майно, арешт на яке просить накласти прокурор ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша клопотання начальника Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000058 від 15.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001166 від 11.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження за №0000058 від 15.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.01.2026 до чергової частини Золотоніського РВП ГУНП надійшло повідомлення від поліцейського СРПП ВПД №1Золотоніського РВП ГУНП сержанта поліції ОСОБА_8 про те, що близько 14 год 30 хв 14.01.2023 на автодорозі Т-2409 приблизно 13км+200 м по вул. Незалежності у селі Шрамківка Золотоніського району Черкаської області було виявлено факт перевезення в кузові вантажного автомобіля САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продукції лісового господарства (дрова породи клена та дуба об`ємом близько 4 м3) походження яких не підтверджується дозвільними документами.

По даному факту 15.01.2026 розпочато досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Як зазначено у клопотанні, 14.01.2026 проведено огляд місця події на автодорозі Т-2409 приблизно 13 км+200м по вул. Незалежності у с.Шрамківка Золотоніського району Черкаської області, у ході якого було виявлено та тимчасово вилучено вантажний автомобіль САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові якого знаходиться продукція лісового господарства (дрова породи клена та дуба загальним об`ємом близько 4 м3)

Постановою слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 від 15.01.2026 вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000058.

Опитаний водій транспортного засобу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що близько 14 год 30 хв 14.01.2026 він керував вантажним автомобілем САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_2 та у с. Шрамківка Золотоніського району Черкаської області був зупинений поліцейськими. У кузові вантажного автомобіля знаходились дрова породи клен та акація. Щодо походження деревини пояснив, що дані дрова зі спиляних дерев у с. Бирлівка та с. Павлівщина Золотоніського району у приватних домоволодіннях, місце знаходження яких на місцевості зможе показати. Перевозив їх з селища Драбів від свого місця проживання до с. Кононівка Золотоніського району до свого товариша. Щодо транспортного засобу зазначив, що ним він користується разом із внуком ОСОБА_5 без перереєстрації у сервісному центрі МВС України.

Опитаний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснив, що він користується автомобілем САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 без перереєстрації у сервісному центрі МВС України. Так, приблизно у кінці літа 2025 року він дійсно у с. Бирлівка Золотоніського району на території приватного двору ОСОБА_10 спиляв чотири деревини акації та у с. Павлівщина Золотоніського району на території приватного двору ОСОБА_11 спиляв декілька дерев клена та акації. У подальшому вказану деревину перевіз до селища Драбів на територію двору по вул. Світанковій, 11, де вказані колоди порубав на дрова. Дані дрова і перевозились у кузові вантажного автомобіля, що був зупиненений поліцейськими 14.01.2026.

Опитані ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 пояснили, що у кінці літа 2025 року ОСОБА_5 на території їх приватних домоволодінь з їх дозволу здійснював випилювання дерев. Деревину ОСОБА_5 вивіз вантажним автомобілем.

Посилаючись на те, що вилучені під час огляду місця події предмети та речі речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000058 та подальше їх використання приведе до знищення слідів вчинення кримінального правопорушення або переховування знаряддя вчинення, що суттєво вплине на хід досудового розслідування, а також є необхідність у проведенні судових експертиз, що можливе в разі накладення арешту на вказані тимчасово залучені речі та предмети, начальник Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури звернувся до суду з даним клопотанням.

У судовому прокурор клопотання підтримав повністю, просив його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Представник законного володільця майна, арешт на яке просить накласти прокурор повністю заперечував проти задоволення клопотання.

Особи, у фактичному користуванні яких перебуває майно, арешт на яке просить накласти прокурор також заперечували проти задоволення клопотання прокурора, пояснивши, що дійсно було здійснено порубку дерев, які росли на території приватних домоволодінь інших осіб.

Заслухавши пояснення прокурора, представника законного володільця майна, арешт на яке просить накласти прокурор, та осіб, у фактичному користуванні яких перебуває транспортний засіб, арешт, на який просить накласти прокурор, розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає про таке.

Частиною першою статті 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 171 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом, при цьому з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а також цивільний позивач з метою забезпечення цивільного позову.

Також слідчий суддя зауважує, що згідно з пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 94, 132, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Такі дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно із частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Згідно з положеннями ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною першою статті 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Слідчим суддею встановлено, що Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 15.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Частиною першою статті 246 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

З клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчим суддею встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні № 0000058 від 15.01.2026 жодній особі не оголошено підозру.

Звертаючись з даним клопотанням, прокурор просить накласти арешт на вантажний автомобіль САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_3 , що згідно з свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_4 належить ОСОБА_12 , проживаючого по АДРЕСА_1 , але фактично перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та близько 4 м3 дров акації та клена.

Опитаний водій транспортного засобу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що близько 14 год 30 хв 14.01.2026 він керував вантажним автомобілем САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_2 та у с. Шрамківка Золотоніського району Черкаської області був зупинений поліцейськими. У кузові вантажного автомобіля знаходились дрова породи клен та акація. Щодо походження деревини пояснив, що дані дрова зі спиляних дерев у с. Бирлівка та с. Павлівщина Золотоніського району у приватних домоволодіннях, місце знаходження яких на місцевості зможе показати. Перевозив їх з селища Драбів від свого місця проживання до с. Кононівка Золотоніського району до свого товариша. Щодо транспортного засобу зазначив, що ним він користується разом із внуком ОСОБА_5 без перереєстрації у сервісному центрі МВС України.

Опитаний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснив, що він користується автомобілем САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 без перереєстрації у сервісному центрі МВС України. Так, приблизно у кінці літа 2025 року він дійсно у с. Бирлівка Золотоніського району на території приватного двору ОСОБА_10 спиляв чотири деревини акації та у с. Павлівщина Золотоніського району на території приватного двору ОСОБА_11 спиляв декілька дерев клена та акації. У подальшому вказану деревину перевіз до селища Драбів на територію двору по вул. Світанковій, 11, де вказані колоди порубав на дрова. Дані дрова і перевозились у кузові вантажного автомобіля, що був зупиненений поліцейськими 14.01.2026.

Опитані ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 пояснили, що у кінці літа 2025 року ОСОБА_5 на території їх приватних домоволодінь з їх дозволу здійснював випилювання дерев. Деревину ОСОБА_5 вивіз вантажним автомобілем.

Таким чином, на підставі викладеного вище, вбачається, що прокурором при вказаних у клопотанні обставинах не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, та накладення арешту на вилучене майно виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи їх володільців потребам досудового розслідування.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, при вирішенні даного клопотання слідчий суддя зауважує, що прокурором не доведена необхідність застосування саме такої забезпечувальної мети кримінального провадження заходу, як арешт майна і не доведена наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика ЄСПЛ, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до ЄСПЛ забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, ЄСПЛ, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

ЄСПЛ вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, на підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного клопотання на даному етапі досудового розслідування.

Керуючись ст. 132, 167, 170-173, 309, 370, 372, 375 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 05 хв 26.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_13