ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2656/25 Справа № 205/7647/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника, - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 липня 2025 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Луганської області, засудженого:

- 23 лютого 2015 року вироком Ленінського райсуду м. Миколаєва, за ст. 115 ч. 2 п.п. 3,6,12, 147 ч. 1, 187 ч. 4, 289 ч. 3 КК України до 15 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна;

ухвалою Менського райсуду Чернігівської області від 10 лютого 2016 року, на підставі ст. 72 ч. 5 КК України, зарахований в строк покарання, за вироком Ленінського райсуду м. Миколаєва від 23 лютого 2015 року, термін попереднього ув`язнення з 06 грудня 2013 року по 04 червня 2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

ухвалою Менського райсуду Чернігівської області від 11 квітня 2024 року, на підставі ст. 82 КК України, замінено основний вид покарання позбавлення волі, за вироком Ленінського райсуду м. Миколаєва від 23 лютого 2015 року, на обмеження волі на невідбутий строк 3 роки 01 міс. 26 днів.

Ухвалою Ленінського райсуду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2024 року зараховано у строк відбуття покарання час перебування в ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» та час слідування під вартою до виправного центру з 11 квітня 2024 року по 24 червня 2024 року, включно, з розрахунку один день тримання під вартою та час слідування під вартою до виправного центру відповідає двом дням обмеження волі.

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 липня 2025 року відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_5 , будучи колишнім працівником правоохоронних органів, безпосереднім завданням яких є охорона прав, свобод та законних інтересів громадян, вдався до вчинення множинності особливо тяжких насильницьких та корисливих злочинів, в результаті чого був засуджений до позбавлення волі на максимальний строк, передбачений для цього виду покарання.

Також зазначено, що під час розгляду подання засуджений ОСОБА_5 не повідомив жодних обставин, які б могли вказувати на те, що він дійсно переосмислив свою поведінку та вчинені ним злочини, намагався виправдати свої вчинки, не демонстрував щирого каяття, що вказує на недостатність ознак виправлення засудженого задля застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Окрім того, суд також врахував, що застосування до ОСОБА_5 заміни невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у вигляді обмеження волі у повному обсязі виконало завдання у вигляді зменшення обсягу і характеру карального впливу на нього із збереженням визначеної ч. 2 ст. 50 КК України мети покарання у вигляді виправлення засудженого.

В апеляційній скарзі:

- засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтовування апеляційної скарги вказує, що під час відбування покарання він сумлінно працював на виробництві з перших днів, не мав стягнень, отримував заохочення, виконував усі вимоги адміністрації.

Зазначає, що має доньку, з якою підтримує стосунки, також має малолітнього сина, цивільну дружину, з якою постійно підтримує стосунки.

При цьому зауважує, що законом не встановлено обмежень щодо можливості застосування ст. 81 КК України, в залежності від тяжкості злочину чи розміру покарання.

- захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та задовольнити подання про застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на невідбутий строк.

В обґрунтовування апеляційної скарги вказує, що за період відбування покарання ОСОБА_5 характеризується задовільно, стягнень не має, порушення режиму утримання не допускав, має заохочення.

Зазначає, що прогрес у напрямку виправлення, який зробив засуджений ОСОБА_5 , а також зміни, які він зазнав, призводять до невиправданості його подальшого позбавлення волі, адже для цього відсутні обґрунтовані пенологічні підстави (щодо такого формулювання підстави для перегляду довічного покарання див. § 119 рішення у справі Вінтер та інші проти Сполученого Королівства, (Vinter and others v the United Kingdom) Рішення Великої палати, заяви № 66069/09130/103896/10 від 09.07.2013 р.).

Заслухавши засудженого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали доводи і вимоги своїх апеляційних скарг, просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку про недостатність ознак виправлення засудженого задля застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 раніше не судимий, на даний час відбуває покарання за вироком Ленінського райсуду м. Миколаєва від 23 лютого 2015 року за п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 147, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України до покарання у виді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Ухвалою Менського райсуду Чернігівської області від 11 квітня 2024 року, на підставі ст. 82 КК України, замінено основний вид покарання на наведеним вище вироком у виді позбавлення волі, на обмеження волі на невідбутий строк 3 роки 01 місяць 26 днів.

Початок строку відбування покарання 06 грудня 2013 року, кінець строку 25 березня 2027 року.

Згідно характеристики, характеризується добре, працевлаштований на контрагенті ПрАТ ОРІЛЬ-ЛІДЕР, до праці ставиться добре, режим відбування покарання не порушує, за все час відбування покарання має одне дисциплінарне стягнення та сім заохочень.

Разом з цим, наявність заохочень ще не підтверджує того, що засуджений повністю став на шлях виправлення. Така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.

Той факт, що у засудженого ОСОБА_5 на даний час відсутні порушення режиму утримання під час перебування в колонії, має місце, проте згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Слід також звернути увагу, що висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку саме за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Так, відповідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_5 має одне стягнення, а також сім заохочень, які мали місце з липня 2018 року по квітень 2025 року.

Тобто, наявність у засудженого ОСОБА_5 першого заохочення після п`яти років з початку строку відбування покарання, не свідчить про його бездоганну поведінку саме за весь час періоду відбування покарання, з огляду на наведені вище обставини.

Таким чином, достатніх даних на підтвердження необхідності застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення, не надано.

При цьому враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Слушними є зауваження сторони захисту стосовно того, що в даному випадку законом не встановлено обмежень щодо можливості застосування ст. 81 КК України в залежності від тяжкості злочину чи розміру покарання, однак при вирішенні даного питання має бути проведене повне та всебічне вивчення даних про особу засудженого, в тому числі і обставини, мотиви на наслідки вчиненого ним злочину.

Таким чином, тяжкість злочину та розмір призначеного ОСОБА_5 покарання не є вирішальними для прийняття позитивного рішення про можливість його умовно-дострокового звільнення.

З огляду на викладене, підстави для задоволення апеляційних скарг засудженого ОСОБА_5 та його захисника відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі достатньо обґрунтованих мотивів.

Керуючись, ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника, - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 липня 2025 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4