Провадження № 1-кс/202/728/2026
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

03 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 06.12.2025 за №0001602, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідча СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 06.12.2025 за №0001602, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001602 06.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

06 грудня 2025 року 07 годині 50 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06 грудня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 08.12.2025 до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.02.2026.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події та схемою до нього від 06.12.2025; висновком експертизи технічного стану транспортного засобу від 26.12.2025; висновком судово-медичної експертизи трупа від 29.12.2025; висновком судово-медичної експертизи трупа від 14.01.2026; висновком судово-медичної експертизи потерпілого від 09.01.2026; протоколом допиту свідка; протоколом слідчого експерименту зі свідком; протоколом допиту потерпілого та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий указує на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, тому просить продовжити дію до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим також вказано на обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, зокрема, на необхідність: отримати висновок судової токсикологічної експертизи, щодо встановлення стану алкогольного сп`яніння підозрюваного ОСОБА_4 ; отримати висновок судової інженерно-транспортної експертизи; повідомити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну раніше повідомленої підозри; провести інші слідчі дії, в яких виникне необхідність під час проведення досудового розслідування; виконати вимоги ст. 290 КПК України, вручити обвинувальний акт.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити. Прокурор оголосив заяву потерпілої, яка заперечувала щодо обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Підозрюваний визнав обставини викладені в повідомленні про підозру, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисники просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Наголошували, що вже були проведені експертизи в кримінальному провадженні, допитані свідки, а тому відсутні будь-які ризики, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Звертали увагу слідчого судді на особу підозрюваного, який позитивно характеризується за місцем роботи, навчання та проживання. Зазначали, що стороною обвинувачення порушено строки, передбачені ст. 199 КПК України, для звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, думку підозрюваного та його захисників, приходить до таких висновків.

У провадженні відділення СУ ГУ Національної поліції України в Дніпропетровській областіперебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001602 06.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

06 грудня 2025 року 07 годині 50 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06 грудня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 08.12.2025 до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.02.2026.

Постановою керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001602 від 06.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України до трьох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. Тримання під вартою вважається найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Виходячи з положень п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177цього Кодексу.

Санкція ч. 3 ст. 286-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років та відповідно до п. 6 ст. 12 КК України є тяжким злочином. Вчинений у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до загибелі неповнолітньої особи.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання продовження строку запобіжного заходу, слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до частини 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку запобіжного заходу (строку тримання під вартою), якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Доводи захисників щодо порушення строків, передбачених ст. 199 КПК України, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Розгляд такого клопотання слідчим суддею здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК).

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, не встановлює наявність в його діях складу злочину та ступінь його вини, оцінюючи докази з точки зору їх достатності і допустимості, тобто не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише об`єктивно та розумно оцінює отримані докази за своїм внутрішнім переконанням та визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування до неї запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, обґрунтованість підозри щодо вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_4 є підтвердженою. Аналіз представлених матеріалів пов`язує підозрюваного з кримінальними правопорушеннями, доводячи причетність до них в такій мірі, що виправдовує подальше розслідування.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованості.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК).

Слідчим суддею встановлено, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 статті 177 КПК України, які наведені в ухвалі слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра про застосування запобіжного заходу на даний час не зменшилися.

Наразі не зменшився та припинив існувати раніше заявлений ризик за п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. При встановленні даного ризику враховуються існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у підозрюваного можливості переховуватися від органу слідства та суду.

Слідчий суддя вважає, що наразі не зменшився та не перестав існувати ризик за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки підозрюваний ОСОБА_4 має потенційну можливість, у тому числі опосередковано, впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, з метою схилити не давати послідовні та правдиві показання, та/або змінити свої показання, в тому числі у подальшому в суді, для уникнення кримінальної відповідальності. Слідчий суддя зазначає, що опосередкований вплив на свідків та потерпілих в кримінальному процесі, може проявлятися в різних формах, та в будь-якому випадку створює ризик тиску. Опосередкований вплив (через посередників, родичів, знайомих) може бути не менш небезпечним, ніж прямий тиск, створюючи загрозу психологічного, морального або будь-якого іншого характеру.

Практика ЄСПЛ підтверджує обов`язок держави вживати ефективних заходів для захисту учасників процесу від будь-яких форм тиску чи впливу, в тому числі опосредкованого. Це означає, що держава має забезпечити безпеку та справедливість для всіх учасників судового, або будь-якого іншого процесу, де можливий тиск або вплив на їхню думку чи дії (VanMechelenandOthers v. Нідерланди, 1997, № 21351/93 та інші).

Ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Також не перестав існувати ризик, впливу на експертів, оскільки досудове розслідування, протягом якого орган досудового розслідування має можливість зібрати докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, наразі не завершено.

Враховуючи вищевикладене, встановлені ризики, передбачені п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, які не зменшились, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

При цьому вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості тримання його під вартою (інших відомостей не надано).

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою також враховує, що станом на момент розгляду цього клопотання, раніше не судимий, має постійне місце проживання, проживає з батьками, позитивно характеризується, навчається в комунальному закладі освіти "Криворізький гірничий коледж" Дніпровської обласної ради", є неповнолітньою особою, однак зазначені обставини не можуть бути самодостатньою підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Отже, зважаючи на те, що необхідно провести (завершити) ряд слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, які раніше не було проведено з об`єктивних причин, ризики, передбачені п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, встановлені ухвалою слідчого судді, які не зменшилися, слідчий суддя вважає обґрунтованим продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 в межах строків досудового розслідування до 05.03.2026 включно.

Керуючись п. 2 частини 4 статті 183 КПК України, враховуючи обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК, слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження відсутня можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки застава не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183-184, 193-194, 196-199 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 06.12.2025 за №0001602, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України- задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, до 05.03.2026 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1