Справа № 233/9102/19
Провадження № 1-кп/932/927/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку запобіжного заходу

11 листопада 2025 року колегія суддів Шевченківського районного суду міста Дніпра у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Мошково, Мошківського району Новосибірської області, Російська Федерація, молдованин, громадянин Молдови, з середньою технічною освітою, судимий 27.03.2013 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.187 ч.4 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений умовно-достроково 03.06.2019 на підставі ст.81 КК України з іспитовим строком 2 роки 6 місяців 21 день, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого: АДРЕСА_2 , обвинуваченому за ст. 115 ч.2 п.9, ст. 128 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Шевченківським районним судом міста Дніпра розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ст. 115 ч.2 п.9, ст.128 КК України.

Під час судового розгляду у зв`язку зі спливом застосованого до ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором заявлено клопотання про його продовження на 60 днів. Своє клопотання прокурор обґрунтовує продовженням існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що давали підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Обгрунтовуючи вказані ризики, прокурор посилається на особливу тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, суворість передбаченого законом покарання строком від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, яке йому може загрожувати в разі доведення вини, відсутність у обвинуваченого постійного місця проживання в Україні, міцних соціальних зв`язків і належної репутації, супільну небезпечність обвинуваченого, який, провівши в місцях позбавлення волі 12 років та звільнившись умовно-достроково, на шлях виправлення не став і в короткий проміжок часу після звільнення знову вчинив злочин, який відноситься до категоріх особливо тяжких, проти життя і здоров`я людини. Вказані обставини, на думку сторони обвинувачення, з великою ймовірністю свідчать про можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на свідків з метою схилення їх до вигідних йому показань, вчинення ним інших кримінальних правопорушень, що суттєво зашкодить здійсненню правосуддя. Оскільки за наведених обставин жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та усунути існуючі ризики, сторона обвинувачення просить її клопотання задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_9 , заявивши про свою непричетність до кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, та ідентифікуючи себе ОСОБА_10 , а не ОСОБА_9 , проти якого висунуто обвинувачення, просив суд у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

З цих же підстав проти задоволення клопотання заперечував і його захисник.

Вислухавши думку учасників процесу та надавши оцінку доводам клопотання, колегія суддів дійшла висновку про його обґрунтованість та наявність підстав для задоволення, виходячи з такого.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду вказаного питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Порядок продовження строку тримання під вартою регулюється статтею 199 КПК України, згідно положень якої прокурор, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, має навести і довести перед судом, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові, які виправдовують тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченого статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як слідує зі змісту висунутого ОСОБА_9 обвинувачення, він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я людини, за що законом передбачено покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі або пожиттєве позбавлення волі, що може загрожувати обвинуваченому в разі доведення його вини. І хоча відповідно до практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення і суворість покарання самі по собі не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, у сукупності з іншими обставинами вони є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування, так як збільшують ризик настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Оцінюючи ризик переховування від суду, колегія суддів не залишає поза увагою і відсутність у обвинуваченого стабільних соціальних зв`язків з Україною, зареєстрованого і постійного в ній місця проживання, власної родини, сталого і офіційного джерела доходу. При цьому суд враховує і воєнний стан, введений в Україні, що створює доступ до територій, які влада держави тимчасово контролює, і збільшує ризик переховування від суду.

Отже, ризик переховування обвинуваченого від суду існує і своєї актуальності не втратив.

З огляду на встановлену законом процедуру допиту свідків, яка забезпечується принципом безпосередності, є цілком існуючим і ризик незаконного впливу на ще не допитаних судом свідків, з якими обвинувачений особисто знайомий і мав з ними певні зв`язки.

Дані про особу обвинуваченого, який раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, тривалий час відбував покарання у місцях позбавлення волі і, звільнившись з місць позбавлення волі умовно-достроково, у цей період знову вчинив особливо тяжкий злочин, вказують на його підвищену суспільну небезпеку і дають суду підстави вважати, що на шлях виправлення обвинувачений не став, і, перебуваючи на волі, може продовжити свою протиправну діяльність і вчинити інші кримінальні правопорушення.

Отже, ризики перешкоджання встановленню істини у справі, переховування від правосуддя, незаконного впливу на ще не допитаних судом свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень на даний час продовжують існувати і є вагомими підставами для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи таке рішення, суд враховує і існуючий суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні, який має превалююче значення над принципом поваги до свободи особистості, і виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів з врахуванням встановлених обставин, на думку колегії суддів, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам і не гарантуватиме належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Твердження обвинуваченого про те, він начебто не є тією особою, якій пред`явлено обвинувачення та що до вчинення злочинів він не причетний, перевіряється шляхом дослідження доказів та надання їм відповідної правової оцінки за результатами судового розгляду, який на теперішній час знаходиться лише на його початковій стадії, коли письмові докази сторони обвинувачення ще не досліджені і свідки не допитані.

Таким чином, надавши оцінку обставинам, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та встановленим ризикам у сукупності з характером і фактичними обставинами інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, колегія суддів, не вирішуючи наперед питання доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого за висунутим обвинуваченням, дійшла висновку про доцільність продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обставин, які б слугували підставою для зміни запобіжного заходу, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 199, 331 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу -задовольнити.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч.2 п. 9 ст.115, ст. 128 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» по 09 січня 2026 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для виконання.

Резолютивна частина ухвали проголошена 11 листопада 2025 року, повний текст ухвали оголошено 12 листопада 2025 о 8.00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3