Справа № 695/110/25
номер провадження 1-кс/695/65/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000019 від 05.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000019 від 05.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчого зазначено, що слідчим відділом Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Золотоніської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 05.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що невідома особа в с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області отримала доступ до його банківського рахунку НОМЕР_1 АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та заволоділа грошовими коштами, які були отримані за продаж земельних ділянок останнього.

Допитаний ОСОБА_4 повідомив, що мав у власності 4 земельних ділянки (паї), а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами: :08:003:0501, :08:003:0502, :08:003:0008, :08:003:1543. В кінці лютого 2024 року його знайома ОСОБА_5 повідомила останньому про те, що по державній виконавчій службі висить великий борг по аліментах, на його земельні ділянки (паї) накладено арешт і ДВС планує земельні ділянки реалізувати для погашення заборгованості. В цей час він знаходився в м. Києві на заробітках і у зв`язку з даною ситуацією вирішив приїхати до м. Золотоноша. ОСОБА_5 приїхала до нього в м. Київ разом зі своїм водієм ОСОБА_6 . Забравши його з м. Києва вони разом приїхали до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де працівник ДВС повідомив, що буде виставляти дві земельні ділянки (паї) на аукціон. В свою чергу ОСОБА_5 повідомила, що має бажання викупити ці земельні ділянки оскільки вона обробляє (використовує) дані земельні ділянки (паї). Після цього вони всі разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який також був присутній у ДВС, поїхали до приватного нотаріуса, де ОСОБА_5 поцікавилася яким чином можна укласти угоду щодо паїв, які виставляються на аукціон. В нотаріуса виявили, що в ОСОБА_4 паспорт не дійсний, оскільки протерміновано внесення змін до нього. В нотаріуса знову-таки був ОСОБА_6 , який дізнався про його проблему з паспортом та запропонував свою допомогу з його оформлення. В подальшому, цього ж дня, знаючи що в нього немає свого місця проживання, ОСОБА_6 запропонував йому проживати на фермі в с. Гельмязів та працювати на нього. Під час розмови ОСОБА_8 повідомив, що необхідно буде доглядати за свинями (їх кормити), охороняти будівлі за що він буде платити 15000 грн. в місяць та в подальшому дасть будинок для проживання, а також автомобіль. Потерпілий погодився на його умови, оскільки вважав та був впевнений, що він дотримається своїх слів та виконає умови договору (він надав якийсь договір на підпис), але самого договору на руки не надавав.

04 березня 2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий отримав свій паспорт (ІD картку), але наступного дня ОСОБА_6 забрав у нього паспорт мотивуючи тим, що необхідно виготовити нові водійські права, які втрачені. Потерпілий повідомив, що був залежний від ОСОБА_8 , бо йому не було де проживати, тому по факту не повернення паспорта та водійських прав до поліції не звертався. Він в нього працював фактично за їжу.

У подальшому навесні (точної дати не та місяця не пам`ятає) потерпілий виявив відсутність свого телефону з sim-картою НОМЕР_2 (марки не пам`ятає). Дізнавшись про відсутність в телефону ОСОБА_6 повідомив, що відновить sim-карту та дасть новий телефон. Приїхавши з м. Золотоноша Єщенко дав йому старенький сенсорний телефон із другою sim-картою, а саме НОМЕР_3 . Орієнтовно через 3-4 дні від дати покупки його нового б/у телефону та нової sim-карти, потерпілий будучи з ОСОБА_8 в с. Гельмязів по роботі вирішив набрати на свою стару sim-карту. Зателефонувавши на неї слухавку взяв ОСОБА_9 , який стояв неподалік.

Після цього (точної дати не пам`ятає) орієнтовно в квітні-травні 2024 року ОСОБА_6 повідомив потерпілому, що необхідно зробити від нього на ім`я ОСОБА_8 довіреність. Дана довіреність була необхідна для того щоб зробити потерпілого, його опікуном, оскільки в нього є друга група інвалідності і буде можливість отримати відстрочку від призову до лав ЗСУ. Останній погодився на його пропозицію та видав на його ім`я довіреність. Він постійно обіцяв, що зробить потерпілому опікунство, але ніяких документів з даного факту не зробив.

Також у клопотанні зазначено, що у подальшому потерпілий дізнався від ОСОБА_10 про те, що його дві земельні ділянки на аукціоні придбали ОСОБА_11 (з кадастровим номером :08:003:0501 площею 3.7301 га) та ОСОБА_12 (з кадастровим номером :08:003:0502 площею 3.73 га). Ці ж особи стали власниками двох інших земельних ділянок: ОСОБА_11 (з кадастровим номером :08:003:0008 площею 3.7303 га) та ОСОБА_12 (з кадастровим номером :08:003:1543 площею 3.73 га). Придбання земельних ділянок на аукціоні відбулось в 08.04.2024, в той же час придбання інших земельних ділянок в нотаріуса відбулось 03.06.2024.

Підсумовуючи вищевикладене потерпілий зазначив, що підписуючи документи у нотаріуса він вважав, що продає земельні ділянки (паї) для погашення заборгованості по аліментах, що були наявні по ДВС, оскільки його до цієї установи привозили перед укладанням договорів і він вважав, що все законно. ОСОБА_6 зловживаючи довірою, вводячи в оману, використовуючи необізнаність у законодавстві та в юридичних (бухгалтерських) документах, вчинив відносно нього шахрайські дії, що виразились в продажі двох земельних ділянок (паїв) внаслідок обману, чим завдав збитків на суму близько 400 000 грн (орієнтовна вартість земельних ділянок (паїв)). Крім того, наскільки йому відомо, дві земельні ділянки (паї) були продані на аукціоні за 400 та 500 тис. грн відповідно. У вищевказаних договорах купівлі-продажу зазначений рахунок НОМЕР_1 , банку АТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (м. Дніпро), код банку: НОМЕР_4 . Даний рахунок на прохання ОСОБА_6 був відкритий потерпілим у березні 2024 року в м. Києві. Метою відкриття рахунку було те, що необхідно було придбати автомобіль, але проплату необхідно було здійснити з рахунку на рахунок. Потерпілий у вищевказаному банку в м. Києві відкрив рахунок та йому була видана картка (даних не пам`ятає). На вказану картку, через касу банку, були зараховані кошти в сумі 26 тис.грн., які в подальшому були перераховані продавцю автомобіля. ОСОБА_6 попросив оформити реєстрацію автомобіля марки Субару на ім`я потерпілого, оскільки він не бажав реєструвати її на себе, так як являвся волонтером. В подальшому дану банківську картку ОСОБА_6 в потерпілого забрав і останній нею не користувався.

Грошові кошти в сумі 286 000 грн за договорами купівлі-продажу земельних ділянок від 03 червня 2024 року, які було перераховано покупцями на рахунок Продавця ( ОСОБА_4 ), а саме: банк отримувача: АТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (м. Дніпро), код банку: НОМЕР_4 , рахунок отримувача: НОМЕР_1 , потерпілий особисто не отримував, оскільки доступу до рахунку (банківської картки) не мав і не має.

Даними грошовими коштами міг заволодіти ОСОБА_6 , в якого був паспорт потерпілого до 09.12.2024 та мобільний телефон з сім карткою з номером НОМЕР_2 . Дані грошові кошти потерпілий особисто з рахунку не знімав та ними не розпоряджався. На даний час його мобільний телефон та сім картка з номером НОМЕР_2 й досі знаходиться в ОСОБА_13 .

На підставі ухвали слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області слідчим 08.04.2025 проведено тимчасовий доступ до рахунку потерпілого ОСОБА_4 АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (м. Дніпро), код банку: НОМЕР_4 , рахунок отримувача: НОМЕР_1 .

У подальшому на підставі ухвали слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області слідчим 27.05.2025 проведено інший тимчасовий доступ до транзитних банківських рахунків АТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (м. Дніпро) НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та НОМЕР_8 .

Проведеним оглядом та аналізом роздруківки руху коштів по вищевказаному рахунку відображається та підтверджується інформація про повернення залишкових грошових коштів у сумі 318 830,22 грн. від реалізації паїв ДВС м. Золотоноша на картку потерпілого. Також підтверджується та відображається інформація про надходження 03.06.2024 на рахунок потерпілого двох сум грошових коштів на загальну суму 286 000 грн. з інформацією про призначення зарахувань «за продаж земельних ділянок».

Відображається також інформація про відразу ж систематичне перерахування вказаних грошових коштів на інші банківські картки різних банків: АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ПАТ АБ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », АТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

Грошові кошти в сумі 318 830, 22 грн були перераховані на вищевказані рахунки відразу після їх зарахування в період часу з 13.04.2024 по 16.04.2024. Інші грошові кошти в сумі 286 000 грн були перераховані в період часу з 03.06.2024 по 05.06.2024.

Крім того, у ході оперативного супроводження кримінального провадження № 0001844 від 25.09.2024 ОСОБА_6 було затримано 25 вересня 2024 року в порядку ст. 208 КПК України та вході затримання виявлено та вилучено мобільний телефон «ZTE» сірого кольору із сім-картою НОМЕР_9 та мобільний телефон марки «Motorola» синього кольору із сім-картою НОМЕР_10 . Вказані предмети та речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, та передано на зберігання до кімнати речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_8 .

У ході досудового розслідування встановлено, що абонентським номером НОМЕР_10 користувався ОСОБА_6 , який фактично належав потерпілому ОСОБА_4 .

Разом з тим, встановлено, що 14.10.2024 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001844 від 25.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.146 КК України, скеровано до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Станом на день звернення прокурора з даним клопотанням до суду, судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001844 від 25.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.146 КК України, триває (справа №695/3886/24).

Як зазначено у клопотанні на даний час наявні підстави вважати, що вилучені під час затримання ОСОБА_6 телефони можуть містити інформацію, яка має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки на момент затримання мобільний телефон із сім-карткою потерпілого ОСОБА_4 перебував у володінні ОСОБА_6 .

З метою проведення огляду вказаних речових доказів виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу речей та документів, а саме до речових доказів по кримінальному провадженню №0001844 від 25.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК України, а саме мобільного телефону марки «ZTE» сірого, мобільного телефон марки «Motorola» синього кольору, які упаковано до сейф-пакету WAR0030062.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.04.2025 у даному кримінальному провадженні надано тимчасовий доступ до вказаних мобільних телефонів та 15.05.2025 проведено тимчасовий доступ, у результаті чого у кімнаті зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області було вилучено мобільний телефон марки «ZTE» сірого, мобільний телефон марки «Motorola» синього кольору, які упаковано до сейф-пакету WAR0030062.

Також 13.01.2026 проведено огляд вказаних мобільних телефонів, за результатами якого складено протокол огляду, у ході якого встановлено, що мобільний телефон марки «Motorola» Moto E7, об`ємом пам`яті 64 Gb, який належить потерпілому у кримінальному провадженні №0000019 від 05.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_4 має вагоме доказове значення для органу досудового розслідування.

Посилаючись на те, що постановою слідчого від 13.01.2026 мобільний телефон «Motorola» Moto E7, об`ємом памяті 64 Gb, вилучений у порядку тимчасового доступу, та визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з метою забезпечення кримінального провадження, недопущення зміни, перетворення, знищення, а також збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на вказаний вилучений речовий доказ, оскільки він має значення для слідства та зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

У судове засідання прокурор та законний володілець майна, арешт на яке просить накласти прокурор не прибули.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає про таке.

Частиною першою статті 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом

Згідно з ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 171 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом, при цьому з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а також цивільний позивач з метою забезпечення цивільного позову.

Також слідчий суддя зауважує, що згідно з пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ст. 94, 132, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Такі дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 ЦПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями абзацу першого частини третьої ст. 173 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Вирішуючи наявність правових підстав для задоволення заявленого клопотання про арешт майна, слідчий суддя зауважує, що прокурор просить накласти арешт на майно, яке є речовим доказом та на нього накладено арешт в іншому кримінальному провадженні, та тимчасовий доступ до якого надано у цьому кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.04.2025 та фактично отримано 15.05.2025 згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів.

Слідчий суддя зауважує, що згідно з п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів також є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Частиною першою ст. 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

При цьому ч. 2 вказаної вище статті передбачено вимоги до клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, серед яких (п. 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; (п. 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, а саме що речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи та самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, в зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Отже інформація, яка міститься у мобільному телефоні «Motorola» Moto E7, об`ємом пам`яті 64 Gb, який належить потерпілому у кримінальному провадженні №0000019 від 05.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_4 , арешт на який накладено у кримінальному провадженні №0001844 від 25.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 146 КК України, є інформацією, яка захищена законом та доступ до якої було надано у даному кримінальному провадженні №0000019 від 05.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу.

Таким чином, на підставі викладеного вище, вбачається, що органом досудового розслідування фактично вчинені усі необхідні та належні дії для збереження інформації, яка містить доказове значення при здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що мобільний телефон, арешт на який просить накласти прокурор у даному кримінальному провадженні у розумінні положень ст. 167 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Частиною першою ст.167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною другою статті 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

На вимогу володільця особа, яка здійснює тимчасове вилучення комп`ютерних систем або їх частин, залишає йому копії інформації з таких комп`ютерних систем або їх частин (за наявності технічної можливості здійснення копіювання) з використанням матеріальних носіїв володільця комп`ютерних систем або їх частин. Копії інформації з комп`ютерних систем або їх частин, які вилучаються, виготовляються з використанням технічних засобів, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів володільця із залученням спеціаліста.

Дія абзацу п`ятого цієї частини не поширюється на випадки, якщо обіг інформації заборонено законом. Дія абзацу п`ятого цієї частини поширюється на інформацію з обмеженим доступом у частині, що не суперечить встановленому законодавством порядку обігу та захисту такої інформації.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику (ч.3 ст. 168 КПК України).

Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Разом з тим, тимчасовий доступ до мобільного телефону, арешт на який просить накласти прокурор у даному кримінальному провадженні надано ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.04.2025 та фактично отримано органом досудового розслідування 15.05.2025 згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів.

Однак з даним клопотанням до суду прокурор звернувся 14.01.2026, що значно перевищує встановлений положеннями КПК України строк.

Таким чином, на підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що правові підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 370, 372, 375 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя ОСОБА_14