Справа № 695/4073/25
номер провадження 1-кп/695/319/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000434 від 24.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000434 від 24.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Востаннє ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.12.2025 продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, по 06.02.2026, включно без застосування застави.

Судове засідання з розгляду кримінального провадження призначено на 10 год 00 хв 23.01.2026.

22 січня 2026 року перед початком судового засідання на адресу суду від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки ризики, визначені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) та встановлені попередніми ухвалами слідчих суддів та ухвалами суду, постановленими під час підготовчого судового засідання та судового розгляду даного кримінального провадження не змінилися, а продовжують існувати. Зокрема, обвинувачений може мати намір переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, та іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Необхідність застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлене тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе в повній мірі запобігти встановленим ризикам.

У судове засідання прибули прокурор, потерпіла, її представник, обвинувачений та його захисник.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наполягав, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Потерпіла та її представник підтримали заявлене прокурором клопотання.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Заслухавши думку прокурора, потерпілої, її представника, обвинуваченого та його захисника, дослідивши подані матеріали, суд зазначає про таке.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Згідно з ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, наявність судимостей у обвинуваченого та інші обставини, що не перешкоджають застосуванню запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Із клопотання прокурора вбачається, що у кримінальному провадженні встановлені ризики, передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, такі як, можливість обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення, які на даний час не змінилися.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області ухвалою від 30.09.2025 призначено судове засідання з розгляду даного кримінального провадження. Станом на день вирішення даного клопотання, хоча суд і перейшов до судового розгляду кримінального провадження, однак не досліджено усі матеріали кримінального провадження, не заслухано показань обвинуваченого, потерпілої, свідків. Тобто у суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжує також існувати ризик переховування обвинуваченого від суду. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що обвинувачений проживає без реєстрації у м. Золотоноша, міцних соціальних зв`язків не має, оскільки доказів протилежного суду не надано, та обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років. Такі обставини можуть спонукати ОСОБА_6 переховуватися від суду.

Крім того, суд, бере до уваги, що обвинувачений є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині, яка дислокується за межами Черкаської області, що може ускладнити або взагалі унеможливить прибуття обвинуваченого у судові засідання з розгляду даного кримінального провадження.

Під час розгляду кримінального провадження у судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд приходить до переконання, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

На думку суду, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також, визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відтак, суд доходить висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 є достатніми для переконання, що існують передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, і які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам, а тому, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, без застосування застави.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196, 331, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 23 березня 2026 року, включно, без застосування застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити для відома та виконання в Державну установу «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Суддя ОСОБА_8