КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/1322/23 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/6031/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жашків, Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 31 жовтня 2022 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 21.09.2025 року включно.

Строк дії ухвали визначено до 21.09.2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний період доби.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, від чого підлягає скасуванню, виходячи із наступних фактичних та правових підстав

Зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він начебто був активним членом злочинної організації, яка займалась збутом наркотичних речовин. Як на доказ обґрунтованості підозри, орган досудового розслідування посилається на матеріали НСРД.

Разом з тим, із самого затримання, ОСОБА_7 співпрацює із слідством дав викривальні покази щодо інших осіб, та повністю визнає свою вину.

При цьому, незважаючи на визнання протиправних дій його підзахисним, адвокат звертає увагу на те, що ОСОБА_7 тривалий час, майже два роки, надавав допомогу по господарству ОСОБА_10 , (який вважається одним із організаторів злочинної організації), оскільки той є особою з інвалідністю та пересувається у кріслі колісному, виконував доручення з придбання продуктів та інше. Тобто, взагалі не володів інформацією чим займається ОСОБА_10 , крім того на той час ОСОБА_7 був неповнолітнім. І тільки згодом усвідомив, яку більшість доручень ОСОБА_10 виконує.

Крім цього апелянт зазначає, що сторона обвинувачення наполягає на існуванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте, на думку захисника, наведені ризики, не ґрунтуються на доказах, а є здебільшого перебільшеними та припущеннями, які нічим не підтверджено, а сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою.

В апеляційній скарзі захисник також посилається на те, що слідчим суддею не було враховано наступні обставини, які стосуються характеризуючих даних підозрюваного ОСОБА_7 , а саме те, що в нього є стійкі міцні соціальні зв`язки, велика родина, п`ятеро дітей в його матері, він є найстаршим та постійно допомагав своїй матері. Має місце постійного проживання за місцем реєстрації в м. Жашків.

Також зазначає, що судом під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не в повному обсязі перевірено на наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000838 від 31.10.2022 р., не встановлено обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані та конкретні обставини кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 31.10.2022 року за підозрою, зокрема ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

28.05.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.07.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21.07.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 31.10.2022 року, до п`яти місяців, тобто, до 28.10.2025 року включно.

21.07.2025 року слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодження з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів.

На обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, шо досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці жовтня 2022 року, але не пізніше 31.10.2022 року більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не маючи постійного джерела отримання доходів, діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного особистого збагачення, зазіхаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, та суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 530-V від 22.12.2006, а також наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 и № 481 від 20.08.2000, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5 23.09.2008 за № 886/15577, розробив злочинний план незаконного збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено, метадон фенадон у великих та особливо великих розмірах.

Розробивши злочинний план скоєння на постійній основі особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним збутом наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон фенадон у великих та особливо великих розмірах, з метою незаконного особистого збагачення, та маючи надійний канал поставки такого наркотичного засобу, ОСОБА_11 усвідомлюючи неможливість досягнення злочинного результату одноособово, залучив із числа найближчого оточення осіб, які поділяли його незаконні інтереси, при цьому не мали постійного джерела доходу та прагнули до швидкого збагачення, схильних до вчинення злочинів пов`язаних із незаконним збутом наркотичних засобів, а також які спільно з ним і під його керівництвом, беззаперечно виконували відведені їм ролі згідно розробленого ним злочинного плану та створив організовану злочинну групу.

До складу організованої групи увійшли: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , які усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки згаданих вище злочинних дій і бажаючи їх настання, добровільно зорганізувалися у внутрішньо стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій кожного з учасників групи, спрямованих на досягнення спільного злочинного плану, відомого всім учасникам.

У подальшому у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 31.10.2022 року, ОСОБА_11 довів спільний злочинний план до відома усіх співучасників організованої групи, розподіливши функцій кожного з них, роз`яснив порядок дій та роль кожного з учасників при вчиненні злочинів пов`язаних із незаконним збутом наркотичних засобів, розділення між ними отриманого прибутку та необхідність дотримуватись встановлених правил з метою досягнення спільної мети та конспірації, щоб не бути викритими працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, у період часу з кінця жовтня 2022 року, але не пізніше 31.10.2022 до 20.03.2023 року до складу організованої групи увійшли: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , які усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки згаданих вище злочинних дій і бажаючи їх настання, добровільно зорганізувалися у внутрішньо стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій кожного з учасників групи, спрямованих на досягнення спільного злочинного плану, відомого всім учасникам.

Досудовим розслідуванням встановлено, що переконавшись у безпечності подальшої протиправної діяльності ОСОБА_11 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.11.2024, у невстановленому місці та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах вирішив залучити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до своєї протиправної діяльності, довівши до останнього план вчинення злочинів.

Набувши досвіду вчинення кримінальних правопорушень, усвідомлюючи методи та способи діяльності працівників правоохоронних органів під час розкриття злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_10 вирішили утворити та очолити внутрішньо і зовнішньо стійке ієрархічне злочинне об`єднання - злочинну організацію, метою діяльності якої має стати вчинення систематичного придбання, зберігання, перевезення та пересилання з метою збуту, а також незаконний збут, на території міста Києва та інших регіонів України наркотичного засобу обіг, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон), зокрема у великих та особливо великих розмірах.

Погодившись на спільне вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , розподіливши між собою ролі співорганізаторів та керівників злочинної організації, залучили до її складу, із чітким розподілом ролей наступних осіб: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ; інших невстановлених осіб.

Вищевказані особи попередньо, умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, за попередньою змовою зорганізувавшись у внутрішньо і зовнішньо стійке ієрархічне об`єднання, метою діяльності якого є вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, що вимагає ретельної, довготривалої підготовки, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий усім учасникам, з розподілом функцій кожного учасника злочинної організації, маючи єдині наміри щодо вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, підтримуючи між собою міцні внутрішні зв`язки, встановили чіткі правила поведінки у середині ієрархічного злочинного об`єднання, керівниками якого визнано ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , свідомо виконували всі їх вказівки.

Отримавши від кожного учасника добровільну згоду на спільну протиправну діяльність у складі злочинної організації, ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_10 , за покладеними на себе функціями організаторів та керівників, з метою підготовки до вчинення вказаних умисних злочинів та дотримання співучасниками заходів конспірації для протидії викриттю правоохоронними органами, на етапі створення довели їм загальний план вчинення злочинів.

При цьому саме ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_10 як організатори визначали напрямки злочинної діяльності, здійснювали її планування і доводили іншим учасникам, координували їх дії згідно ієрархічної побудови організації, приймали рішення про включення до складу злочинної організації або виключення із неї конкретних учасників, здійснювали контроль за діяльністю останніх.

Так, між керівниками та учасниками злочинної організації були постійні стійкі та стабільні внутрішні зв`язки, ступінь яких визначався та контролювався організаторами, при цьому злочинна організація побудована по вертикалі у три ієрархічні ланки із чітким розподілом ролей.

ОСОБА_7 , що згідно відведених йому функцій є пособником, який наданням засобів, знарядь, усуненням перешкод сприяв вчиненню кримінальних правопорушень, безпосередньо вчиняв кримінальні правопорушення, а також переховував знаряддя та засоби вчинення кримінальних правопорушень, чим сприяв приховуванню вчинених злочинів. У відповідності до розробленого плану злочинної діяльності злочинної організації, діючи спільно із іншими учасниками злочинної організації, мав виконувати наступні обов`язки:

- перевезення ОСОБА_10 на його транспортному засобі до місць отримання пакунків із наркотичними засобами та до їх місць зберігання, використовуючи маневри та маршрути, які могли б викрити та заплутати працівників правоохоронних органів та інших осіб, що можуть проводити спостереження;

- фасування та допомога у фасуванні ОСОБА_10 наркотичного засобу;

- придбання, зберігання, а також передача шляхом попереднього розкладання в місцях-схованках "оптових" розмірів наркотичного засобу для систематичного збуту іншими учасникам злочинної організації;

- підшуковувати і залучати до злочинної діяльності безпосередніх виконавців (збувачів) та інших осіб, які б могли сприяти вчиненню кримінальних правопорушень;

- безпосередня допомога ОСОБА_10 у всіх діях, пов`язаних із злочинною діяльністю злочинної організації, до якої входять інші учасники.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що у період часу з 11.11.2024 по 28.05.2025, створена ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_10 злочинна організація, під керівництвом останніх діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого незаконного збагачення вчинила ряд особливо тяжких злочинів, пов`язаних придбанням, зберіганням, перевезенням та пересиланням з метою збуту, а також незаконним збутом, на території міста Києва та інших регіонах України наркотичного засобу обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

Отже, створена ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_10 злочинна організація завдяки розробленим її учасниками заходам убезпечувала себе від викриття і діяла у період часу з 11.11.2024 по 28.05.2025 на території міста Київ та інших регіонах України, після чого припинила своє функціонування у зв`язку із її викриттям правоохоронними органами.

У вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України 28.05.2025 повідомлено про підозру, зокрема ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю Черкаської області, Жашківського району, м. Жашків, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому.

Слідчий зазначив, що вина підозрюваних у вчинені інкримінованих їм правопорушень підтверджується наступними доказами:

- протоколами огляду місця події (у ході яких вилучені невідомі речовини);

- висновками проведених експертиз (якими підтверджено збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон));

- протоколами про проведення НСРД - контролями за вчиненням злочинів відносно: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 ;

- показаннями свідка ОСОБА_22 після проведення кожної оперативної закупки, у яких остання вказує, що придбавала наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон) у вищевказаних осіб;

- протоколом проведення обстеження публічно недоступних місць - житла чи іншого володіння особи, за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_23 , яким вилучено зразки для експертного дослідження в період часу з 18.11.2022 по 19.11.2022;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , на ділянці місцевості виявлено та вилучено згорток в прозорому пакеті, який на вищевказаній адресі залишив ОСОБА_12 для ОСОБА_15 від 23.12.2022;

- висновком експерта від 04.01.2023, за результатами проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів у наданій на дослідження кристалічній речовині білого кольору виявлено наркотичний засіб метадон (фенадон) масою 238,510 г;

Протоколами проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій щодо документування незаконних збутів наркотичних засобів у формі проведення 1 оперативної закупки, а саме:

- протоколом огляду місця події (у ході якого вилучено невідому речовину);

- висновком проведеного експертного дослідження (яким підтверджено збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон (фенадон));

- протоколами про проведення НСРД - контроль за вчинення злочину відносно: ОСОБА_10 , ОСОБА_20 .

Протоколами щодо відбору зразків під час проведення НСРД:

- протоколами про результати проведення НСРД - 11 накладень арешту на кореспонденцію, огляд і виїмка кореспонденції, де задокументовано збути наркотичного засобу наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), з яких відібрано зразки наркотичного засобу, що підтверджується висновками експертних досліджень;

- протоколами про результати проведення НСРД - аудіо-, відео контроль особи, відносно: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_21 ;

- протоколами про результати проведення НСРД - візуальне спостереження за особою, відносно: ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ;

- іншими протоколами слідчих дій та матеріалами провадження у сукупності.

29.05.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_15 стосовно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави до 26.07.2025 року.

10.07.2025 року Київською міською прокуратурою погоджено клопотання про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяці для його подальшого направлення до ІНФОРМАЦІЯ_16 .

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у органу досудового розслідування виникла нагальна потреба у призначенні низки експертних досліджень з метою встановлення об`єктивної істини у справі, зокрема:

1) 193 судових експертизи матеріалів, речовин та виробів;

На запит органу досудового розслідування ІНФОРМАЦІЯ_17 надано відповідь щодо термінів виконання експертних досліджень, а саме:

- Виконання судових експертиз матеріалів, речовин та виробів у даному кримінальному провадженні заплановано до 01.10.2025.

Крім цього, органом досудового розслідування надано доручення ДБН НПУ у порядку ст. 40 КПК України щодо огляду речових доказів, що вилучені під час проведення обшуків.

Отримані матеріали за результатом виконання доручень у порядку ст. 40 КПК України щодо огляду речових доказів необхідно проаналізувати та надати належну правову оцінку.

Також, органом досудового розслідування вживаються інші заходи, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, зокрема, до Голосіївського районного суду міста Києва подані клопотання про:

1) тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_18 , що за адресою: АДРЕСА_4 ;

2) тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у розпорядженні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_5 ;

3) тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у володінні АТ " ІНФОРМАЦІЯ_20 ", код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_6 .

Таким чином, у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- отримати висновки призначених 193 експертних досліджень;

- отримати відповіді за результатом виконання доручень ДБН НПУ у порядку ст. 40 КПК України щодо огляду речових доказів;

- отримати в порядку ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів, що зберігаються у банківських установах, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » тощо;

- проаналізувати отримані матеріали та надати їм належну правову оцінку, за необхідності прийняти відповідні процесуальні рішення;

- розсекретити та долучити до кримінального провадження в повному обсязі матеріали про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, клопотання про дозвіл на їх проведення, а також ухвали ІНФОРМАЦІЯ_21 за результатами розгляду клопотань;

- отримати висновок експертизи відео-, звукозапису;

- встановити очевидців, які володіють інформацією з приводу вчинення кримінального правопорушення та у разі встановлення таких допитати у процесуальному статусі свідків;

- звернутись із клопотаннями до ІНФОРМАЦІЯ_22 для продовження дії застосованих запобіжних заходів стосовно підозрюваних;

- з урахуванням проведених слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів, отриманих документів та інформації прийняти за необхідності законні процесуальні рішення (виділення та/або закриття кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні, повідомлення про підозри новим особам);

- з урахуванням висновків вищевказаних експертних досліджень та проаналізованої інформації, що буде здобута в ході досудового розслідування, сформулювати остаточну підозру щодо підозрюваних, про що повідомити останніх за участі адвокатів та додатково допитати підозрюваних з даного приводу;

- завершити збирання характеризуючих матеріалів на підозрюваних;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Провести вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії у передбачений законом строк не представилося можливим внаслідок особливої складності провадження (значна кількість учасників сторони захисту, а саме 11 підозрюваних, у кожного з яких як мінімум один захисник; 35 епізодів вчинення кримінальних правопорушень). Не проведення органом досудового розслідування повного комплексу вказаних дій матиме негативний вплив на подальший судовий розгляд цього кримінального провадження в суді, а також може призвести до втрати та неналежного збору, оцінки та перевірки доказів на підтвердження чи спростування вини підозрюваних в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

На даний час продовжують існувати обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

28 травня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про те, що він як активний учасник злочинної організації, підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, у великих розмірах, вчинені повторно, організованою групою, у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Санкція кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України, передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Тому в органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, а також можуть виникнути ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, розуміючи тяжкість та невідворотність настання подальшого покарання, неможливість ухилитись від кримінальної відповідальності, має всі підстави для ухилення від органів досудового розслідування всіма можливими засобами та способами, в тому числі шляхом переховування від правоохоронних органів та суду.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 в разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, матиме доступ до осіб, яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, речових доказів, які можуть доводити його причетність до вчинення кримінального правопорушення, що безапеляційно доводять вину підозрюваного, на їх знищення, зміну, спотворення, або переховування будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити ізолювання останнього від спілкування з даними особами.

Наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконний вплив на свідків в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 в ході виконання слідчих дій отримає ряд копій документів, котрі нададуть останньому можливість безпосередньо, або за участі інших осіб фізично та/або психологічно вплинути на свідків, що призведе до зміни показів вже допитаних осіб та відмови давати покази встановлених в ході досудового слідства очевидців подій злочинів. Також, враховуючи те, що ОСОБА_7 є активним учасником злочинної групи, за своїм становищем має вплив на інших підозрюваних учасників групи, останній може здійснити вплив на співучасників, свідків з метою надання вигідних показань для уникнення ОСОБА_7 кримінальної відповідальності.

Наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 , як активний учасник злочинної групи, може повідомляти інших осіб, причетних до скоєння ряду вказаних кримінальних правопорушень (а саме невстановлених на цей час в ході досудового розслідування осіб-співучасників), про хід досудового розслідування, результати проведення слідчих (розшукових) дій та допомогти останнім уникнути передбаченої законом відповідальності.

Наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. На даний час підозрюваний ОСОБА_7 може продовжити свою кримінально-протиправну діяльність та вчинити новий умисний злочин, оскільки джерелом доходу останнього був дохід від злочинної діяльності, пов`язаної із збутом наркотичних засобів.

Таким чином, враховуючи та узагальнюючи вищевикладене, орган досудового розслідування вважає, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам, оскільки лише перебування ОСОБА_7 під вартою зможе забезпечити запобігання можливості ухилення останнього від органів розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків у цьому та інших кримінальних провадженнях та перешкоджати йому іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 21.09.2025 року включно.

Строк дії ухвали визначено до 21.09.2025 року включно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 199 КПК України.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим суддею зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобігання ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Слідчим суддею, також, згідно вимог закону, досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, зокрема, домашнього арешту в нічний час доби, про що просить захисник в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

При цьому, продовжуючи підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги п. п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, а саме те, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім зазначених кримінальних правопорушень.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

За таких обставин, посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах клопотання достатніх доказів, які б вказували на злочинні дії ОСОБА_7 , є передчасними.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання апелянта про недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України колегією суддів не приймаються до уваги та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, ризик у кримінальному провадженні має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, всупереч тверджень захисника в апеляційній скарзі, слідчий суддя, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував обставини, визначені ст. 178 КПК України, при цьому, належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що стан здоров`я підозрюваного не допускає тримання його під вартою, слідчому судді надано не було, а тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність перешкод для утримування ОСОБА_7 під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний визнав свою вину та співпрацює зі слідством, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення та висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, у зв`язку із чим апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4