УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 Справа №607/23890/25 Провадження №1-кс/607/6810/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження №0000047 від 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2025 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження № 0000047 від 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

В обґрунтування скарги скаржник ОСОБА_3 вказує, що слідчим четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань (з дислокацією ум. Тернополі), розташованого у м. Львові ОСОБА_4 винесено постанову від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження № 0000047 від 02.03.2018, у зв`язку з встановленням відсутності в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.191 КПК України, на підставі п.2 ч. 1 ст.284 КПК України. Оскаржувану постанову скаржник вважає невмотивованою, необґрунтованою та незаконною.

Так, скаржник вважає посилання слідчого в оскаржуваній постанові на покази ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надані ними під час їх допитів неспроможними та безпідставними, оскільки такі покази здобуті під час процесуальної дії яка відповідно до вимог ч. 6 ст.107 КПК України є недійсною, з огляду на те, що проведення допиту останніх здійснювалось без присутності скаржника та його представникам, а також без фіксації цих допитів із застосуванням засобів, шляхом аудіо відеозапису. При цьому клопотання скаржника про здійснення фіксації допитів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та інших працівників прокуратури Тернопільської області відповідальних за збереження майна в його присутності та його представника було слідчим задоволено.

Окрім цього, під час проведення досудового розслідування не проведено одночасні допити осіб, свідчення яких не узгоджуються один з одним, а саме, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та працівника/працівників прокуратури, оскільки з показів ОСОБА_5 який замінив слідчого ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, слідує, що саме ОСОБА_5 , помістив вилучені у мене речі до камери схову речових доказів прокуратури Тернопільської області, а з показів слідчого ОСОБА_6 вбачається що це зробив він.

Також, в ході проведення досудового розслідування як слідчими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 так і слідчим ОСОБА_4 , який виніс оскаржувану постанову не досліджено та не встановлено хто ж в кінцевому випадку з працівників прокуратури Тернопільської області ніс відповідальність за збереження вилученого у скаржника та арештованого судом мого шкіряного гаманця фірми ОСОБА_11 , та двох аркушів паперу з рукописним текстом інтимного характеру, а відповідно міг привласнити ці речі, тим самим вчинивши кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.191 КК України. Тобто слідчим не досліджено, не встановлено та не відслідковано весь ланцюг переходу відповідальності за збереження моїх речей до працівників прокуратури і на кому цей ланцюг замкнувся та не підтверджено наявність такої відповідальності у кожного з них відповідними доказами (актами приймання-передачі, наказами, інструкціями, внутрішньовідомчими документами, відповідними книгами та інше).

Крім того, в ході проведення досудового розслідування слідчими не проведено допит працівника/працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , і на якого/яких згідно з наказом керівника даної прокуратури був визначеним відповідальним за зберігання речових доказів, цінностей та іншого майна, вилученого, у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи і яке зберігається окремо від справи відповідно до п. 14 розділу «Зберігання речових доказів, цінностей, документів та іншого майна» зазначеної вище Інструкції.

Окрім цього, слідчим не дотримано в повному обсязі виконання завдань кримінального провадження визначених ст.2 КПК України та не дотримано обов`язків покладених на нього ст.9 КПК України, так як не встановлено завдання йому матеріальної та моральної шкоди, що можна б було зробити, шляхом проведення допитів його дружини ОСОБА_12 , сина ОСОБА_13 та матері ОСОБА_14 , яким було відомо, що його гаманець був коштовною та брендованою річчю марки Calvin Klein, вартість якого була 59,99 Євро, і що іншого гаманця на той час у його володінні не було.

Скаржник звертає увагу, що дане кримінальне провадження раніше вже неодноразово було закрито слідчими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у зв`язку з встановленням відсутності в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.191 КПК України, про що зазначеними слідчими було прийняті відповідні постанови від 28.06.2018 від 29.12.2018, від 24.01.2020 та 13.10.2021, проте такі були скасовані ухвалами слідчих суддів ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас, після відновлення та проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000047 від 02.03.2018 слідчим ОСОБА_4 не виконані вказівки слідчого судді, а в оскаржуваній зараз постанові фактично продубльовано зміст раніше скасованих судом постанов слідчого ОСОБА_7 від 28.06.2018, слідчого ОСОБА_8 від 29.12.2018, слідчого ОСОБА_9 від 24.01.2020, та слідчого ОСОБА_10 від 13.10.2021 та 19.10.2022, при цьому в котрий раз слідством не вжито жодних дій в тому числі не проведено жодних слідчих та розшукових дій з метою встановлення осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 причасних до вчинення даного кримінального правопорушення.

З огляду на вищевикладене скаржник вважає, що досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000047 від 02.03.2018, проведено неефективно з порушення вимог КПК України, без всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, вжиття всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи яка його вчинила, а також без дотримання вимог КПК України щодо реалізації прав наданих потерпілому і їх дотримання органом досудового розслідування, а тому просить скаргу задовольнити, скасувати постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження №0000047 від 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та зобов`язати слідчого: виконати вказівки ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_15 від 02.02.2023 № 607/901/23, а саме встановити коло осіб відповідальних за належне зберігання гаманця вилученого у ОСОБА_3 , провести одночасний допит даних осіб за участю потерпілого ОСОБА_3 , та з`ясувати причини розбіжностей у показах вище зазначених осіб у разі їх наявності; здійснити повторний допит ОСОБА_5 під час якого з`ясувати чи був переданий йому на збереження слідчим прокуратури Тернопільської обласної ОСОБА_6 або іншими працівниками зазначеної прокуратури шкіряний гаманець чорного кольору, який був вилучений слідчим ОСОБА_6 у ОСОБА_3 під час проведення огляду місця події бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 02.02.2015 у кримінальному провадженні №000012 від 31.01.2015; здійснити всі належні заходи по встановленню місця знаходження ОСОБА_6 та проведення його одночасного допиту з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити з мотивів викладених у ній.

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, проте подав письмові заперечення у яких зазначив, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000047 від 02.03.2018 були проведенні всі можливі слідчі та процесуальні дії, всебічно, повно і неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадженні та надано їм належну правову оцінку, в результаті чого прийнято законне та неупереджене рішення, а відтак постанова про закриття кримінального провадження є мотивованою, об`єктивною та законною, а тому просив відмовити у задоволенні скарги.

На вимогу слідчого судді з Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові надійшли матеріали кримінального провадження № 0000047 від 02.03.2018.

Вивчивши матеріали скарги та долучені до неї документи, оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0000047 від 02.03.2018, заслухавши доводи скаржника ОСОБА_3 слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а кримінальних проступків у формі дізнання в порядку передбаченому цим кодексом (ст. 215 КПК України).

Згідно з ст. 3 КПК України, досудове слідство - форма досудового розслідування, в якій здійснюється розслідування злочинів.

Стаття 40 КПК України визначає, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий зокрема уповноважений: 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору (ч.6 ст. 284 КПК України).

Так, у ході судового розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що в провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000047 від 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановами слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області, Першого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові та Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові кримінальне провадження № 0000047 від 02.03.2018 неодноразово закривалось, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, проте такі постанови скасовувались ухвалами слідчих суддів.

30.09.2024 постановою слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 кримінальне провадження № 0000047 від 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя не погоджується з такою постановою слідчого від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження № 0000047 від 02.03.2018 та вважає її невмотивованою та необґрунтованою, з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Відповідно до п. 5 цієї статті постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В ст.284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами кримінального провадження, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії»).

При цьому мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України»).

При огляді матеріалів кримінального провадження № 0000047 від 02.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України вбачається, що слідчий при закритті цього кримінального провадження вказаних вимог закону не дотримався у повній мірі.

Обґрунтовуючи закриття кримінального провадження слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні проведено всі можливі та необхідні дії слідчої дії, спрямовані на виконання завдань провадження, однак об`єктивні фактичні дані, котрі б вказували, що ОСОБА_6 та ОСОБА_16 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, відсутні, в можливості здобуття нових доказів вичерпані та оцінюючи отримані відомості у їх комплексі, слідчий прийшов до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

Так, відповідно до протоколу огляду від 02.02.2015 слідчим в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 у період часу з 19 год. 50 хв. по 22 год. 35 хв. 02.02.2015 було проведено огляд місця події приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в ході якого у ОСОБА_3 вилучено, в тому числі гаманець, дві візитівки та два аркуша паперу з рукописним текстом, які були упаковані у поліетиленовий пакет, горловина якого скріпилась чорною ниткою та було прикріплено пояснювальну записку на якій понятий, підозрюваний, слідчий та учасники слідчої дії поставили свої підписи.

Як вбачається із пояснень свідка ОСОБА_6 останній вказав що тимчасово вилучене у ОСОБА_3 майно у кримінальному провадженні № 000012 від 31.01.2015, у тому числі гаманець, дві візитівки та два аркуша паперу з рукописним текстом, було поміщене ним до кімнати зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому на вказане майно було накладено арешт ухвалою слідчого судді, однак воно не було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому жодних записів у журналі обліку та реєстрації речових доказів, які передані у камеру зберігання речових доказів не здійснювалось і квитанції про здачу речей у кімнати зберігання не видавалось. В подальшому кримінальне провадження було передано слідчому в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області ОСОБА_16 .

У свою чергу ОСОБА_16 будучи допитами в якості свідка зазначив, що усі речі та грошові кошти, які були попередньо вилучені під час огляду місця події слідчим ОСОБА_6 та які були передані йому разом із матеріалами кримінального провадження № 0000012 від 31.01.2015, ним були визнані речовими доказами, про що ним складено відповідну постанову. Крім того, вказані речові докази, окрім грошових коштів, ним були поміщені на зберігання до камери схову речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вищевказаної постанови про визнання речових доказів.

Натомість, з постанови слідчого в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області ОСОБА_16 від 17.03.2015 постановленої у кримінальному провадженні № 000012 від 31.01.2015 слідує, що гаманець, дві візитівки та два аркуша паперу з рукописним текстом слідчим не визнавались речовим доказом.

Надалі гаманець, дві візитівки та два аркуша паперу з рукописним текстом виявились відсутніми у камері для зберігання речових доказів.

З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим органу досудового розслідування не в повній мірі проведено необхідні слідчі та розшукові дії для з`ясування всіх обставин, які підлягають доказуванню згідно ст.91 КПК України, в тому числі не в повному обсязі виконано вказівки надані в ухвалах слідчих суддів ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі і в ухвалі від 09.04.2024 у справі № 607/7733/24, якою скасовано постанову слідчого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 22.05.2023 про закриття кримінального провадження №0000047 від 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, зокрема щодо необхідності витребування копії книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження за відповідний період.

З приводу виконання вказаної вказівки слідчий в оскаржувані постанові послався на відповідь Тернопільської обласної прокуратури від 23.09.2024 № 34379вх-24/л, відповідно до якого оскільки органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 гаманець, два аркуші паперу і дві візитівки ОСОБА_3 речовими доказами не визнані, тому в книзі обліку речових доказів вказані речі не обліковувалися та в камеру речових доказів на зберігання не поміщалися, а тому надати витяги з книги обліку речових доказів неможливо через відсутність в ній відповідних записів.

Таким чином Тернопільською обласною прокуратурою не надано слідчому копію книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження за відповідний період.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до норм Кримінально процесуального закону, слідчий наділений повноваженнями в тому числі звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є тимчасовий доступ до речей і документів.

Натомість слідчий не вжив всіх необхідних заходів для встановлення наявності або відсутності у книзі обліку речових доказів записів про поміщення до камери для зберігання речових доказів гаманця, двох аркушів паперу та двох візитівок, які були тимчасово вилучені у ОСОБА_3 та не звернувся до слідчого судді з клопотаннями про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, а саме, книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження за відповідний період, яка зберігається у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Окрім цього, з огляду на те, що в ході досудового розслідування було встановлено, що тимчасово вилучене у ОСОБА_3 майно, а саме гаманець, дві візитівки та два аркуша паперу з рукописним текстом не визнавалось речовим доказом у кримінальному провадження № 0000012, проте за свідченнями ОСОБА_6 та ОСОБА_16 поміщалось останніми до камери для зберігання речових доказів, де надалі виявлено їх відсутність, слідчий не дослідив механізм зберігання тимчасово вилученого майна, яке не визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, не встановив кола осіб, відповідальних за належне збереження даного майна та не допитав їх.

Відтак слідчий суддя вважає, що існують обставини, що вказують на поверхневість та неповність здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, та як наслідок рішення слідчого про закриття кримінального провадження слід оцінювати як невмотивоване.

Зазначене стало підставою передчасного і помилкового висновку слідчого про можливість закриття кримінального провадження з підстав, вказаних в оскаржуваній постанові.

Встановлені слідчим суддею обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яка б не викликала жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

З огляду на наведені обставини, слідчий суддя вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчим досудове розслідування проведено неповно з порушенням вимог кримінального процесуального закону, постанова слідчого є передчасною, невмотивованою, необґрунтованою та такою, що суперечить матеріалам кримінального провадження, у зв`язку з чим, скарга підлягає задоволенню частково, а постанова слідчого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження №0000047 від 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України - скасуванню.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні слідчі (розшукові) дії, усунути недоліки, які наведені у мотивувальній частині даної ухвали, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Поряд з цим, не підлягають до задоволення вимоги скарги про зобов`язання слідчого вчинити певні дії, з огляду на те, що відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 38, 40-1, 110, 303-307, 284, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу, задовольнити частково.

Постанову слідчого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження №0000047 від 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, скасувати.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Копію ухвали та матеріали кримінального провадження №0000047 від 02.03.2018 направити до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1