Справа № 138/2910/25
Провадження №:1-кс/138/795/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000479 від 01.10.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилева-Подільського Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2025 слідчий СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000479 від 01.10.2025.

Клопотання мотивоване тим, що, як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про мобілізацію» від 07.03.2025 був призваний у ЗСУ та призначений на посаду номера обслуги 1 станкового гранатомету протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 . Відтак, ОСОБА_4 , перебуваючи у статусі військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, з 07.03.2025 почав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Являючись військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, 16.05.2025 солдат ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 з дислокацією у АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд до 01.10.2025 за місцем власного проживання, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Солдат ОСОБА_4 до цього часу відсутній у військовій частині НОМЕР_1 , обов`язки військової служби не виконує, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 01.10.2025 за місцем власного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи викладене, солдат ОСОБА_4 підозрюється в учинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад 3 доби, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 о 16 годині 25 хвилин 01.10.2025 затриманий в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України та 02.10.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В клопотанні, погодженому з прокурором, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як під час досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а також, що він вчинив злочин в умовах воєнного стану та будь-яких мір для повернення до військової частини не вчиняв.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України наявний, так як ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме намагатися незаконно перетнути кордон, з метою уникнення покарання.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється наявний, так як з матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 продовжує на даний час вчиняти кримінальне правопорушення в якому підозрюється, оскільки йому відомо про те, що його розшукують правоохоронні органи, однак останній переховується та умисно не вказує своє місце знаходження.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого, зокрема, ст. 407 КК України застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що унеможливлює обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене вище, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала повністю з підстав, зазначених у клопотанні, та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання.

Заслухавши прокурора та підозрюваного, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя встановив, що у кримінальному провадженні на даний час зібрано достатньо доказів про ймовірність вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження доказами обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Отже слідчий суддя звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

На думку слідчого судді, пояснення підозрюваного у судовому засіданні та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, про що свідчать докази, зібрані у кримінальному провадженні та додані слідчим до даного клопотання, а саме: повідомленням ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про кримінальне правопорушення від 01.10.2025; актом службового розслідування, щодо неприбуття ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , у ході якого останній повністю визнав свою вину та виявив бажання у подальшому виконувати обов`язки військової служби.

Щодо ризиків, якими обґрунтоване клопотання, то слідчий суддя погоджується, що останні знайшли своє підтвердження в ході розгляду.

Зокрема, те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, підтверджується тими обставинами, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачене покарання на строк до 10 років позбавлення волі, а тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, ОСОБА_4 може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Крім того, на думку слідчого судді, на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності очікування можливого суворого покарання, в сукупності з вагомістю доказів причетності підозрюваного до скоєння злочину, саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також знайшов своє підтвердження і ризик, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення злочину, в якому підозрюється, зважаючи на зухвалу поведінку останнього, а саме вчинення злочину в період військового стану, а тому є підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється

Крім того, слідчий суддя враховує лист Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», в якому висловлена позиція, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

За таких підстав, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину з урахуванням усіх доказі в сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор та слідчий довели наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя зазначає, що слідчим та прокурором існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в перешкоджанню підозрюваним кримінальному провадженню, належним чином не обґрунтовано та не доведено відповідними доказами.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, положення частини 8 ст.176 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме у вигляді тримання під вартою.

Водночас, слід звернути увагу, що відповідно до ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, оцінюючи ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, слідчий суддя вбачає, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити і застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000479 від 01.10.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб, починаючи з моменту затримання, тобто з 16 години 25 хвилин 01 жовтня 2025 року по 16 годину 25 хвилин 29 листопада 2025 року включно.

Дія ухвали закінчується 29 листопада 2025 року о 16 год. 25 хв.

Копію цієї ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1