Провадження № 1-кс/344/8351/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, в рамках кримінального провадження, внесеного 12 жовтня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000285,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним клопотанням.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 03 грудня 2025 року, дану справу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Доводи клопотання.

Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове слідство кримінального провадження №0000285 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.10.2025 близько 20 години водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Hyndai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною автодороги Р-24 сполученням «Долина-Хуст» на відрізку 4 км+ 300 м зі сторони смт. Вигода в напрямку до м. Долина, що в адміністративних межах с. Новоселиця, Вигодської територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області. У вказаному місці проїзна частина дороги призначена для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, що розділені між собою осьовою лінією дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України. У салоні автомобіля марки «Hyndai Accent» водій ОСОБА_5 перевозив неповнолітніх пасажирів ОСОБА_7 , яка перебувала на передньому пасажирському сидінні, та ОСОБА_8 , яка сиділа на задньому пасажирському сидінні позаду ОСОБА_7 .

У той час водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Toyota Auris», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухалась у зустрічному напрямку відносно напрямку руху водія ОСОБА_5 вищевказаною ділянкою автодороги. У салоні автомобіля марки «Toyota Auris» водій ОСОБА_9 на передньому пасажирському сидінні перевозила пасажирку ОСОБА_10 .

Під час руху ділянкою автодороги сполученням «Долина-Хуст» на відрізку 4 км+ 300 м із двостороннім рухом, де зустрічні потоки транспортних засобів розділені між собою горизонтальною лінією дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_5 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Toyota Auris» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 .

При цьому, водій ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (з подальшими змінами та доповненнями), а саме:

пункт 1.5., відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

пункт 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

пункт 10.1., який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

пункт 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

34.1.3., відповідно до якого лінію 1.1 перетинати забороняється.

У результаті порушення водієм ОСОБА_5 зазначених пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажири автомобіля «Hyndai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки головного мозку, забоєм речовини головного мозку важкого ступеня, синцем та саднами в ділянках обличчя, що призвело до набряку та стиснення головного мозку, від яких 18.10.2025 померла у приміщенні КНП «ОДКЛ ІФ ОР», а ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми грудної клітки та органів черевної порожнини з переломами 1,3,4,5-го ребер справа зі зміщенням, забоєм правої легені, правобічним гемопневмотораксом, з помірними розривами печінки та селезінки, крововиливом у черевну порожнину, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

У вчиненні даного злочину підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Долина Долинського району Івано-Франківської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, студент 2-го курсу Тернопільського національного університету ім. І. Пулюя, з середньою освітою, не одружений, утриманців не має, не депутат, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , раніше не судимий.

28 листопада 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, повністю підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні: протоколом огляду місця події; показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_7 , висновками судово-медичних експертиз, а також іншими доказами у кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- пункт 1 підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки розуміє, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, та в разі доведення його вини, судом може бути застосовано до нього саме такий вид покарання.

- пункт 3 підозрюваний може незаконно впливати на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , неповнолітню потерпілу ОСОБА_7 з метою зміни показів на його користь в суді, так як останні в судовому засіданні не допитувались.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Позиція учасників справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання на підставах, викладених у клопотанні, проте не заперечував щодо застосування до підозрюваного домашнього арешту у нічний період доби.

Слідчий підтримав позицію прокурора.

Підозрюваний у судовому засідання заперечував проти задоволення вимог клопотання, просив застосувати домашній арешт у нічний період доби.

Захисник у судовому засідання просив суд застосувати до підозрюваного домашній арешт у нічний період доби, оскільки цілодобовий домашній арешт є занадто тяжким для підозрюваного.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до частини першої та частини другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною шостою статті 181 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

З матеріалів клопотання вбачається, що у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Можлива причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події; показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_7 , висновками судово-медичних експертиз, а також іншими доказами у кримінальному провадженні.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вказане правопорушення.

Щодо наявності ризиків.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не існують та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний розуміє, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, та в разі доведення його вини, судом може бути застосовано до нього саме такий вид покарання.

Також слідчий суддя враховує те, що підозрюваному виповнилося 18 років, відповідно він має право безперешкодного виїзду за межі України.

Враховуючи ці обставини у сукупності з особою підозрюваного ОСОБА_5 та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що даний ризик передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України є реальним, оскільки підозрюваний може незаконно впливати на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , неповнолітню потерпілу ОСОБА_7 з метою зміни показів на його користь в суді, так як останні в судовому засіданні не допитувались.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 не виключатиме ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто не буде достатнім для запобігання вказаному ризику.

Також застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного джерел доходів, достатніх для внесення застави, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього. Також відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї обов`язків.

У судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому до підозрюваного, враховуючи наведені у клопотанні ризики, репутацію підозрюваного, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, з урахуванням вимог статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному у нічний період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На переконання слідчого судді, перебування під домашнім арештом забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, даний запобіжний захід є співмірним і доцільним у даному кримінальному провадженні, реалізація цього запобіжного заходу не позбавляє підозрюваного права під час перебування під домашнім арештом звернутися до слідчого чи прокурора про надання дозволу на залишення місця проживання.

Крім того, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного слід покласти обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 лютого 2026 року включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні та суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи чи навчання;

3) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у кримінальному провадженні,

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язки, покладені на підозрюваного, діють протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 01 лютого 2026 року включно.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 08 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1