ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4089/23 Номер провадження 11-кп/814/639/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава матеріали кримінального провадження № 0000644 від 06.07.2023, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 (зі змінами) в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 лютого 2024 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, українки, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, утриманців не має, не є особою з інвалідністю, раніше судимої:

05.09.2023 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, у відповідності ст. 75 КК України звільнена від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 2 роки,

зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.369 КК України та у порядку ст.70 КК України останній призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

По справі вирішено долю речових доказів та судових витрат

За вироком суду, ОСОБА_8 , 05 липня 2023 року в період часу з 09-10 по 09-30 год.(більш точного часу судом не встановлено), перебуваючи в приміщенні КП «КНП Лубенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», розташованого за адресою : м. Лубни, вул. Толстого, 18 А, переконавшись у тому що за її діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, таємно, із сумки ОСОБА_9 , яку остання тримала в руках, викрала гаманець фіолетово-зеленого кольору вартістю 200 грн. в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 1370 грн., після чого покинула місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_8 , 16.08.2023 року о 15-45 год. перебуваючи у службовому кабінеті №301 за адресою: м. Лубни, вул. Монастирська, 4, будучи учасником слідчої дії огляду грошових коштів, які ОСОБА_8 попередньо викрала 05.07.2023 року в приміщенні КП «КНП Лубенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» у ОСОБА_9 , запропонувала капітану поліції ОСОБА_10 (особовий жетон 0119780), призначеній наказом начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 5о/с від 06.01.2021 на посаду старшого слідчого слідчого відділення Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, котра здійснює функції представника влади та згідно Примітки 1 статті 364 КК є службовою особою, неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 500 доларів США, за не притягнення її до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.185 КК України.

У поданій апеляційній скарзі (зі змінами) захисник ОСОБА_7 просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати в частині засудження останньої за ч.1 ст.369 КК України та ч.4 ст.185 КК України та звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.185, ч.1 ст.369 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон №3886-IX), яким внесено зміни до ст.51 КпАП України (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КпАП України (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_8 вчинила 05.07.2023.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн, а 50 відсотків від його розміру складає 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 епізодів від 05.07.2023 розмір вартості майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2684 грн.

Як видно з мотивувальної частини вироку, сума майна, яке обвинувачена таємно викрала 05.07.2023, є меншою, ніж визначена для кримінальної відповідальності у даному випадку (200 грн+1370 грн).

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Приписами ч.3 ст.479-2 КПК України встановлено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Таким чином, вирок суду підлягає до часткового скасування, а кримінальне провадження в цій частині до закриття за епізодом від 05.07.2023, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 лютого 2024 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині засудження останньої за ч.4 ст.185 КК України, а кримінальне провадження 0000644 від 06.07.2023 в цій частині закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити з вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 лютого 2024 року відносно ОСОБА_8 посилання на призначення покарання на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів.

Вважати ОСОБА_8 засудженою вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 лютого 2024 року за ч.1 ст.369 КК України до покарання, визначеному судом першої інстанції 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4