Справа № 165/2682/25
Провадження № 1-кс/165/831/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Нововолинськ

Слідчий суддя Нововолинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську клопотання прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 1 ст. 317 КК України,

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , яке обґрунтоване наступним.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні 18.09.2025 направлено до Нововолинського міського суду Волинської області (справа № 165/3422/25).

Під час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду від 29.07.2025, залишеною без змін ухвалою Волинського апеляційного суду, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 25.09.2025 включно.

Згідно з ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні чотирьох злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та одного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Обґрунтованість обвинувачення підтверджується рядом здобутих під час досудового розслідування доказів, перелік яких вказано в реєстрі матеріалів кримінального провадження, у тому числі матеріалами оперативних закупок психотропних речовин, аудіо-, відеоконтролю особи, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, протоколами додаткового дослідженні інформації, отриманої під час проведення НСРД, висновками судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, показаннями свідків, іншими зібраними у кримінальному провадженню доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Під час досудового розслідування 28.07.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 29.07.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень. В подальшому підозрюваному ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду від 29.07.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 25.09.2025 включно.

Встановлені під час досудового розслідування ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при застосуванні відносно ОСОБА_4 виняткової міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевірку існування та оцінку яким здійснено колегією суддів апеляційної інстанції, зокрема це можливість переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшились та продовжують існувати.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений ніде офіційно не працює, дітей на утриманні не має, міцність соціальних зв`язків за місцем проживання не здатна гарантувати його законослухняну поведінку, він обвинувачується у вчиненні чотирьох тяжких та одного нетяжкого злочинів, пов`язаних із незаконним обігом особливо небезпечних психотропних речовин, з невеликим інтервалом у часі між їх вчиненням, має не зняту та не погашену судимість за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 12.11.2024, яким його засуджено за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу в сумі 17000 гривень, який не сплачено, а відтак йому з високою перспективою загрожує призначення реального покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи це, ОСОБА_4 з високою вірогідністю у разі обрання менш суворого запобіжного заходу буде переховуватись від суду задля уникнення кримінальної відповідальності, а наявні постійні контакти із особами, схильними до вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, можуть у цьому допомогти.

Прокурор зазначає, що у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Окрім цього, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що в разі обрання менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_4 буде мати можливість незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом, та які в ході судового провадження можуть дати проти нього викривальні показання, перешкоджаючи їх прибуттю до суду з метою давання повних та достовірних показань. З огляду на відкриття обвинуваченому матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, у тому числі відеозаписів оперативних закупок, йому можуть бути відомі анкетні дані особи, яка брала участь у проведенні оперативних закупок в якості закупника, та яка ще не допитана судом у якості свідка.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що у ОСОБА_4 наявна не знята та не погашена судимість за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 12.11.2024, яким його засуджено за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу в сумі 17000 гривень, який, однак, в подальшому не сплачено, натомість у даному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні чотирьох нових тяжких корисливих злочинів, пов`язаних з незаконним збутом психотропних речовин, перший із яких менш ніж через п`ять місяців після засудження. Вказане свідчить про недосягнення мети попередньо призначеного покарання, передбаченої ст. 50 КК України, яка полягає у виправленні засудженого та запобіганні вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, та високу імовірність продовження злочинної діяльності задля отримання незаконного доходу, оскільки обвинувачений ніде офіційно не працює та особистих легальних постійних джерел прибутку не має. Також, 28.07.2025 за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 вилучено прозорий паперовий згорток із кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, і незаконні збути саме цього виду психотропної речовини підозрюваним задокументовано правоохоронними органами в ході проведення усіх попередніх оперативних закупок. Вказане свідчить про здійснення ОСОБА_4 даної незаконної діяльності на постійній основі, та запобігти вчиненню ним нових кримінальних правопорушень можливо лише шляхом застосування до підозрюваного виняткової міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден менш суворий запобіжний захід, у тому числі у виді цілодобового домашнього арешту, не здатен запобігти даному ризику.

Підстав та доцільності в застосуванні відносно ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, немає, жоден з них не забезпечить в повній мірі запобігання заявленим ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, та не гарантує належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження. Зокрема, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано, так як обвинувачений не заслуговує на довіру та не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Особиста порука не може бути застосована до обвинуваченого, так як відсутня особа, яка б могла за нього поручитись. Домашній арешт не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що він не здатен в повній мірі гарантувати законослухняну поведінку обвинуваченого, зокрема, з огляду на те, що ряд оперативних закупок здійснено за місцем проживання обвинуваченого та він обвинувачується у здійсненні злочинів у квартирі, в якій проживав до затримання, та біля будинку, в якому вона розташована.

Все вищевказане в сукупності свідчить про необхідність продовження строку застосування відносно ОСОБА_4 саме виняткової міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не здатні запобігти наведеним у клопотанні ризикам, які не зменшились та продовжують існувати на даний час. Можливі покликання обвинуваченого на сімейний стан, міцність соціальних зв`язків чи незадовільний стан здоров`я не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують існування вищевказаних ризиків, а також були раніше перевірені та оцінені слідчим суддею та колегією суддів апеляційної інстанції.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, просив його задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили щодо продовження тримання під вартою, обвинувачений додатково пояснив, що визнав вину у пред`явленому обвинуваченні, має хвору матір, жодним чином не буде впливати на свідків та не буде переховуватись, захисник просила обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали поданого клопотання слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує те, що у судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: це можливість переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, крім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 1 ст. 317 КК України, тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, вік та стан здоров`я ОСОБА_4 те, що останній не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, а відтак, докази та обставини, на які посилається прокурор дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 має можливість переховуватись від органів суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому більш м`які запобіжні заходи, крім як тримання під вартою є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Доводи обвинуваченого та його захисника щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя до уваги не бере, оскільки вони не спростовують наявних ризиків і більш м`який запобіжний захід не зможе їм запобігти.

Слідчий суддя вважає доведеними прокурором обставини, що свідчать про існування зазначених вище ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою, і такі ризики на даний час не зменшилися.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 скеровано до суду, однак підготовче судове засідання ще не призначено, а дане клопотання розглядається слідчим суддею в порядку, визначеному ст. 199 КПК України, тому слідчий суддя вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою на строк 30 днів.

Оскільки відсутні обставини, передбачені ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначати заставу у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.177, ст.178, ст.183, ст.184, ст.193, ст.194, ст.196, ст.197, 199, ст.205 КПК України,

постановив:

Клопотання задоволити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 30 (тридцять) днів, а саме з 23 вересня 2025 року до 22 жовтня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 (девяносто тисяч вісімсот сорок) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою юридичною чи фізичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок №UA0002504, одержувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого в разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора, суду;

-повідомляти прокурора або суд про зміну місця свого проживання чи роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для поїздок за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

У разі внесення застави з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави, визначеної в даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання обов`язків, покладених на нього судом, застава звертається в дохід держави.

Строк дії цієї ухвали встановити до 22 жовтня 2025 року включно.

Ухвала про продовження тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6