ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1021/24
Провадження №1-кп/477/255/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гонорівка Піщанського району Вінницької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2024 року, приблизно об 11:30 години між обвинуваченим ОСОБА_3 , який перебував біля господарських приміщень ФГ «Березка» за адресою: Миколаївський (в минулому - Вітовський) район, Миколаївська область, с. Калинівка, вул. Польова 5, та потерпілою ОСОБА_6 на грунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в результаті якого у обвинуваченого виник умисел на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень шляхом нанесення їй удару. Реалізуючи вказаний умисел, обвинувачений взяв у праву руку дерев`яну палицю та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, та бажаючи їх настання, наніс потерпілій один удар вказаною палицею в область правої нижньої кінцівки, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження у вигляді синця правої нижньої кінцівки.

Відповідальність за дії, вчинені обвинуваченим, передбачена частиною 1 статті 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив, що зранку 06 квітня 2024 року на територію його фермерського господарства приїхала автомашина, в якій знаходились потерпіла та ще одна жінка (як він пізніше дізнався дружина орендаря). Коли він вийшов до них, потерпіла підійшла до нього та сказала, що приїхала жінка, яка хоче з ним поговорити. Він узяв потерпілу за плечі, розвернув та сказав їй іти з його території, та почав розмовляти з другою жінкою. Потерпіла спочатку пішла, відійшовши метрів на 50, а потім повернулась, щось кричала на його адресу та стала підходить до нього. Він їй сказав, що якщо вона не розуміє, то він візьме палку та прогонить її. Коли потерпіла була на відстані 5-10 метрів від нього, він узяв палицю та сказав, щоб вона не підходила. Потерпіла зупинилась метрів за 2-3 та більше не підходила. Після завершення розмови потерпіла та ця жінка поїхали. Він, дійсно, брав палку у руки, але не бив потерпілу. Ця палка фактично гілочка з дерева, товщиною з палець та довжиною 1-1,5 метри, вона згиналася. Він, дійсно, брав палку в руки, але не бив нею потерпілу. Між ним та орендарем - свідком ОСОБА_8 , у якого працювала потерпіла, склалися неприязні відносини через територію, на якій вони випасали свою худобу. Потерпіла роки три тому була у складі групи осіб, які забирали його вівців та вона постійно заганяє своїх вівців на його територію.

Не зважаючи на не визнання своєї провини, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що проживає в с. Калинівка Миколаївського району Миколаївської області. Обвинуваченого знає з 2011 року. Вона працює в цьому ж селі, у ОСОБА_9 (свідок у справі). Між обвинуваченим та ОСОБА_8 склались неприязні відносини через землю, на якій кожен з них випасав худобу, оскільки обвинувачений вважав, що то його земля. У квітні 2024 року приїхала жінка власниця земельної ділянки, яку орендував ОСОБА_10 і він попросив її (потерпілу) відвести цю жінку до обвинуваченого, щоб вона показала йому документи на землю. Вони на автомобілі поїхали до обвинуваченого на ферму. Приміщення ферми це фактично сарай, територія не огороджена. Обвинувачений вийшов до них та вона сказала, що приїхала жінка власниця спірної земельної ділянки, яку орендує ОСОБА_11 . Обвинувачений одразу став поводитись агресивно, схопив її (потерпілу) за руки, став «викручувати» руки та штовхав на автомобіль. Жінка, яка приїхала з нею, зробила обвинуваченому зауваження та стала знімати на мобільний телефон. Вона вирвалась від обвинуваченого та почала уходити, він залишався позаду та виганяв її. В цей час палки у нього не було. Коли вона відійшла вже метрів на 20 від автомобіля, відчула удар у нижню частину правої ноги, ззаду. Коли повернулась, побачила обвинуваченого, він стояв з палкою. Палка була довжиною 1-1,5метри, товщиною приблизно 7см. Коли вона повернулась на роботу, розповіла про те, що сталося, ОСОБА_12 , який викликав поліцію, її направили на експертизу. В неї був синець на всю ногу, було боляче ходити. За її участю проводився слідчий експеримент, під час якого вона показувала, де та за яких обставин обвинувачений ударив її палкою.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що її чоловікові на праві власності належить земельна ділянка, яку орендує ОСОБА_10 та він попросив ї привезти документи на землю, оскільки вони з сусідом не можуть визначитись з межею земельних ділянок. В квітні 2024 року вона приїхала з документами до ОСОБА_9 , він попросив потерпілу показати, де знайти обвинуваченого. Вони поїхали до господарства обвинуваченого. У нього територія не огороджена, на ній розташовані будівлі. Потерпіла постукала та повідомила мету приїзду. Коли обвинувачений побачив потерпілу, вони почали сперечатись: вона зазначала, що ОСОБА_10 правомірно користується орендованою земельною ділянкою, а він наполягав, що то його територія. Вона (свідок) зазначила, що для цього вона і приїхала, щоб розібратись щодо меж земельних ділянок. Але обвинувачений почав виганяти потерпілу, розвертав її, взявши за плечі, а коли вона повернулась, то пішов, узяв палку та вдарив потерпілу в область ноги справа. Під час удару потерпіла та обвинувачений рухались. Палка була довжиною приблизно 1,5 метри та товщиною приблизно як два пальці, це була гілка з дерева, але не гнучка, як з верби, а жорстка та суха. Після удару обвинувачений зайшов з цією палкою до будинку, закрив двері та відмовився з нею розмовляти, зазначивши, що буде говорити з власником землі. За її участю проводився слідчий експеримент, під час якого вона показувала, де та за яких обставин обвинувачений ударив її палкою.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що знає обвинуваченого та потерпілу. Потерпіла працює у нього, а обвинувачений його сусід. Він займається фермерством, для випасу худоби орендує земельну ділянку, але обвинувачений стверджує, що ця земля належить йому, постійно висловлює погрози та образи з цього приводу, звинувачує у викраденні худоби. Між ними відстань приблизно 100-150 метрів, територія господарства обвинуваченого не огороджена та його земельна ділянка накладається на орендовану приблизно на 20%. Був випадок, коли обвинувачений заганяв його вівців до себе в отару та він у присутності поліції забирав свою худобу у обвинуваченого, оскільки у них вівці різних порід. Він зателефонував власникам орендованої земельної ділянки та попросив привезти документи на землю, щоб показати обвинуваченому межі орендованої земельної ділянки. В квітні 2024 року приїхала жінка з документами, він попросив потерпілу показати їй, де знайти обвинуваченого та вони поїхали до нього на автомобілі. Приблизно через 20-30 хвилин потерпіла повернулась пішки, плакала та розповіла, що обвинувачений хапав її за руки, виганяв та коли вона йшла від нього, він ззаду вдарив її палкою діаметром 5-7см по нозі. На правій нозі ззаду у неї був слід від удару. Вони викликали поліцію. Суперечки за землю відбуваються між ним та обвинуваченим, між потерпілою та обвинуваченим суперечок не було, але обвинувачений вважає її, а також усіх, хто працює у нього (у свідка) - зрадниками. Він вважає, що обвинувачений помстився йому шляхом нанесення тілесних ушкоджень потерпілій.

Також вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06 квітня 2024 року, відповідно до якого прийнята заява потерпілої ОСОБА_6 про спричинення їй тілесних ушкоджень в області правої ноги на території ФГ «Берізка»;

висновком експерта за результатом проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 № 263 ( розпочата 08.04.2024р., закінчена 12.04.2024 р.), відповідно до якого у потерпілої має місце тілесне пошкодження у виді синця правої нижньої кінцівки, яке могло утворитися внаслідок однієї ударної дії тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги, дерев`яна палиця та інші предмети, з давністю утворення біля двох діб до часу огляду. По ступеню тяжкості дане тілесне пошкодження відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень. При нанесенні даного тілесного пошкодження потерпіла могла бути звернена задньою або правою боковою стороною тіла до нападника (нападників). Утворення даного тілесного пошкодження при падінні тіла з положення стоячи на площину як з приданням тілу прискорення так і без нього виключається;

даними протоколу огляду місця події від 04 квітня 2024 року, відповідно до якого оглянута ділянка місцевості в межах с. Калинівка Миколаївського району Миколаївської області, територія не огороджена, має вільний доступ, з розташованими господарськими будівлями, які також не огороджені. Місце події знаходиться приблизно 30-35м від господарських приміщень, з фототаблицею;

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18 квітня 2024 року за участю потерпілої, відповідно до якого потерпіла, в присутності понятих розповіла та продемонструвала обставини та механізм спричинення їй тілесних пошкоджень обвинуваченим, з фототаблицею;

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20 квітня 2024 року за участю свідка ОСОБА_13 , відповідно до якого свідок, в присутності понятих розповіла та продемонструвала обставини та механізм спричинення потерпілій тілесних пошкоджень обвинуваченим, з фототаблицею.

Отже, вина обвинуваченого підтверджується поясненнями потерпілої, які є послідовними, узгоджуються з поясненнями, наданими нею під час проведення слідчого експерименту щодо часу та механізму нанесення їй тілесних пошкоджень обвинуваченим, а також з висновком експерта № 263 від 12 квітня 2024 року щодо часу та локалізації отриманих потерпілою тілесних ушкоджень та з поясненнями свідка ОСОБА_13 , яка зазначила, що обвинувачений завдав потерпілій удару в область ноги палицею, коли вона йшла.

Також вина обвинуваченого підтверджується показанням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , з яких слідує, що потерпіла разом зі свідком ОСОБА_13 , на прохання свідка ОСОБА_9 поїхали на автомашині до обвинуваченого, який, побачивши потерпілу, почав з нею сперечатися, хапати за плечі та проганяти її, а потім узяв палку та вдарив її по нозі справа, про що потерпіла, повернувшись на роботу, розповіла ОСОБА_14 , який викликав поліцію. Ці пояснення узгоджуються між собою та з поясненням потерпілої. Також пояснення свідка ОСОБА_13 узгоджуються з її поясненнями під час проведення слідчого експерименту, є послідовними та частково підтверджені і самим обвинуваченим в судовому засіданні, який зазначив, що згоден з поясненнями свідка, окрім пояснень щодо палки, бо то була не палка, а різочка (лозина), та він не бив нею потерпілу, а лише махав нею.

Позиція обвинуваченого щодо того, що у нього в руках була не палка, а різочка (лозина) та він не бив нею потерпілу, спростовується поясненнями потерпілої, яка зазначила, що вже уходила від обвинуваченого, коли відчула удар в область ноги та повернувшись, побачила біля себе обвинуваченого з палкою, якої під час суперечки у нього в руках не було. Також свідок ОСОБА_13 зазначила, що обвинувачений спочатку сперечався з потерпілою, виганяючи її, а потім узяв палку та наніс нею удар потерпілій в область ноги справа. На уточнююче питання свідок наполягала на тому, що це була саме палка, а не лозина, суха та не гнучка, довжиною з 1,5м. Також свідок ОСОБА_10 пояснив, що коли потерпіла повернулась від обвинуваченого, то плакала та розповіла, що він виганяв її та ударив палкою по нозі. Ці пояснення узгоджуються з висновком експерта № 263, відповідно до якого у потерпілої має місце тілесне пошкодження у виді синця правої нижньої кінцівки, яке могло утворитися внаслідок однієї ударної дії тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги, дерев`яна палиця та інші предмети, з давністю утворення біля двох діб до часу огляду. При нанесенні даного тілесного пошкодження потерпіла могла бути звернена задньою або правою боковою стороною тіла до нападника.

Аналізуючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в умисному спричиненні потерпілій легких тілесних ушкоджень та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 1 статті 125 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, судом враховується, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком, є особою пенсійного віку, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання на обліку у лікаря-нарколога або лікаря-психіатра не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому для цього виду покарання санкцією частини 1 статті 125 КК України, вважаючи саме такий вид покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Вітовський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1