Справа № 951/773/25
Провадження №1-кп/951/68/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000287 від 04.11.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Денисів Козівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, не одруженого, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , прокурора Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що постановою Козівського районного суду Тернопільської області № 951/52/25 від 11.02.2025 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУПАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Разом з тим, 23.10.2025, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне невиконання вказаної постанови суду в частині позбавлення його права керувати транспортними засобами.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на невиконання постанови Козівського районного суду Тернопільської області № 951/52/25 від 11.02.2025 в частині позбавлення його права керування транспортними засобами, ОСОБА_3 , діючи умисно, будучи ознайомленим із вказаною постановою, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, продовжив керування транспортним засобом за наступних обставин.

Так, 23.10.2025 близько 11 години 40 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 здійснював рух по вул.Тернопільська, селище Козова Тернопільського району Тернопільської області, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2105, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та був зупинений за порушення правил дорожнього руху працівниками сектору реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Козова) відділу поліції №1 Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

13.11.2025 між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 382 КК України. Підозрюваний ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення визнав свою винуватість у вчинені даного кримінального правопорушення, підтвердив зобов`язання беззастережно визнати в суді винуватість у сформульованому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, а також після вступу вироку в законну силу відбути узгоджене покарання. Отримана згода підозрюваного на призначення вказаного покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні підозрюваному. При визначені міри покарання враховано обставини, які його пом`якшують, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд враховує таке.

Відповідно до вимог ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо нетяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні вказала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просили укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання для обвинуваченого.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.382 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи учасників кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди та призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України. Речовим доказом відповідно до постанови слідчого СВ ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 11.11.2025 визнано DVD-R диск з відеофайлами, які містять відеозапис з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора службового автомобіля. Вказаний речовий доказ слід залишити при матеріалах кримінального провадження№0000287 від 04.11.2025.

Керуючись ст.314, 373, 374, 394, 472-476, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000287 від 04.11.2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості від 13.11.2025, укладену між прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13.11.2025 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: DVD-R диск з відеофайлами, який зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000287 від 04.11.2025, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1