Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2025 року м. Рівне

Справа № 564/4088/24

Провадження № 11-кп/4815/447/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000464 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Берестяне Ківерцівського району Волинської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , громадянки України, в силу ст. 89 КК України не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 05 березня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 05 березня 2025 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, і призначено покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України - один рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 190 КК два роки обмеження волі; за ч. 4 ст. 185 КК України п`ять років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України - один рік обмеження волі.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначено п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком тривалістю в один рік, і, відповідно до ст.76 КК України, покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 01.03.2024 року у не встановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, переконавши ОСОБА_7 передати їй в борг 5000 грн. з умовою повернути кошти 01.04.2024 року, ввела його в оману, заволоділа коштами, не маючи наміру їх повертати.

21.03.2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, переконавши ОСОБА_8 в необхідності передачі їй у борг грошових коштів у сумі 4000 грн. з умовою їх повернення 30.04.2024 року, ввела його в оману, заволоділа коштами, не маючи наміру на їх повернення.

04.04.2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Костопіль Рівненської області, повторно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 , під приводом передачі їй у борг грошових коштів у сумі 4500 грн, заволоділа грішми, не маючи наміру їх повертати.

10.05.2024 року ОСОБА_6 , знаходячись у м. Костопіль Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_10 , заволоділа його коштами в сумі 4000 грн.

05.06.2024 року, перебуваючи на вул. Прибережній в м. Костопіль Рівненської області, діючи умисно, повторно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_11 , заволоділа його коштами в сумі 5000 грн.

07.07.2024 року та 03.09. 2024 року ОСОБА_6 , знаходячиь у вищевказаному місці, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , заволоділа їх грошовими коштами в сумі 4000 грн. та 5000 грн, не маючи наміру їх повертати.

10.09.2024 року о 14:00 год. в умовах воєнного стану, введеного наказом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами), ОСОБА_6 , знаходячись в кіоску «Моя Шаурма», що на вул. Степанській 2 в м. Костопіль Рівненської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, переконавшись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрала з гаманця ОСОБА_14 гроші в сумі 4500 грн.

Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю нагляду за її діями з боку власника та інших сторонніх осіб, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрала платіжну банківську картку AT «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_14 , яка є персоніфікованою пластиковою карткою та офіційним документом, з якої 14.09.2024 року о 09:58 год, перебуваючи біля банкомату AT КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Костопіль вул. Руданського 5, таємно викрала грошові кошти потерпілого в сумі 3400 грн.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , вважає вирок суду незаконним в частині призначеного їй покарання через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що згідно ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років. Оскільки ОСОБА_6 є матір`ю двох малолітніх дітей, які не досягли 14-річного віку, суд не вправі був призначати їй покарання у виді обмеження волі.

Просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити ОСОБА_6 покарання: за ч.1 ст.190 КК України штраф 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн; за ч. 2 ст. 190 КК штраф 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн; за ч. 4 ст. 185 КК України п`ять років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України - штраф 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком в один рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. У решті вирок залишити без змін.

Іншими учасниками судового розгляду вирок не оскаржувався.

Обвинувачена ОСОБА_6 , будучи повідомленою про день і час розгляду апеляційної скарги прокурора, у якій не ставиться питання про погіршення її становища, в судове засідання не зявилася. Надіслала письмову заяву, згідно якої просить провести розгляд апеляційної скарги, проти задоволення якої не заперечує, у її відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується апелянтом і не оспорюється сторонами кримінального провадження.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Згідно п.3 ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на момент ухвалення обвинувального вироку обвинувачена ОСОБА_6 мала на утриманні двох малолітніх дітей, які не досягли 14-ти річного віку, а тому суд не вправі був призначати їй покарання у виді обмеження волі, про що правомірно йдеться в апеляційній скарзі прокурора.

За наведених обставин вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 05 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підлягає зміні, що не погіршує становища обвинуваченої.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 05 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, і призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України штраф 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн;

- за ч. 2 ст. 190 КК штраф 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн;

- за ч. 4 ст. 185 КК України п`ять років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України - штраф 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком тривалістю в один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду засудженою протягом трьох місяців з дня вручення їй копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2