В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі :

судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Кобеляки кримінальне провадження № 0000329 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Тамари Сахалінської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, працюючого водієм у ТОВ «Трансконтиненталь логістик», не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 350 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 14 серпня 2025 року, перебуваючи біля будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 , до якого в цей час був доставлений його син ОСОБА_6 , знаходячись на водійському сидінні автомобіля TOYOTA AVENSIS державний номерний знак НОМЕР_2 , після того як син учинив спробу незаконно залишити територію указаного відділення і сів до автомобіля батька, ОСОБА_3 умисно, з метою звільнення сина, достовірно знаючи, що перед ним перебуває працівник ТЦК та СП ОСОБА_7 , який перебував у військовому однострої з шевронами, знаками розрізнення, усвідомлюючи, що останній перебуває при виконанні службових обов`язків, уступив у суперечку з ОСОБА_7 , під час чого наніс йому своєю правою рукою не менше трьох ударів у область обличчя. У результаті дій ОСОБА_3 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна лівої пари орбітальної ділянки, ссадна на лівій щоці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_3 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 350 КК України, оскільки умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження службовій особі, яка виконувала громадський обов`язок, у зв`язку з її службовою діяльністю.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, від дачі показань відмовився. При цьому підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті щодо часу, місця і способу вчинення кримінального правопорушення.

Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, роз`яснивши учасникам справи зміст ст. 349 КПК України, обмежився оголошенням документів, які характеризують особу обвинуваченого. Докази по справі не досліджувалися в зв`язку з тим, що суд, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження тих доказів, які ніким не оспорюються, при цьому обвинуваченому та потерпілому було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про те, що винність ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю і об`єктивно доведена в судовому засіданні.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.350 КК України визначена вірно, оскільки він умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження службовій особі ОСОБА_8 , який виконував громадський обов`язок, у зв`язку з службовою діяльністю.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, а також його особу. Так судом установлено, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, готовий понести відповідальність за вчинене.

Також суд приймає до уваги надану досудову доповідь, зі змісту якої встановлено, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі на строк три роки.

При цьому, так як ОСОБА_3 шкодує про вчинене, потерпілий претензій до обвинуваченого не має, а також з урахуванням думки прокурора, який прохав суд застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання із випробуванням, іспитовим строком, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Судом установлено, що обвинуваченому на цей час виповнилось 62 роки, він є офіційно працевлаштованим і працює водієм. За характером роботи здійснює виїзди за межі України так як займається перевезенням вантажу, отже отримує відповідні дозволи на виїзд за межі країни. Із урахуванням зазначеного, суд не знаходить підстав для покладення на обвинуваченого обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації, про необхідність якого вказується у досудовій доповіді.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись статтями 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк три роки.

На підставі ст 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

- повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя