Провадження №1-кс/523/6294/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , в присутності підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Болград Одеської області, із неповною вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину 2026 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду м. Одеси звернувся старший слідчий в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .

Як вбачається з клопотання, в провадженні Другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження за №0000071 від 24.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України КК України.

Так, органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання розуміючи, що ОСОБА_7 проходить військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України, надала йому свою добровільну згоду у сприянні в ухиленні від військової служби, виконуючи роль пособника, та окрім того, на прохання останньому надала йому свої персональні соціально-біографічні дані з метою фіктивного укладення шлюбу та оформлення документів, які надають підстави звільнитися з військової служби, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Після чого, 18.04.2025р., ОСОБА_7 подав рапорт про звільнення за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини, якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу, необхідність здійснювати постійний нагляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи) пунктом 3 частиною 5 статтею 26 із застосуванням підпункту 3 частини 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, для безперешкодного виїзду за кордон), долучивши до нього копії свідоцтва про шлюб, акт огляду медико-соціальної експертної комісії №493980, висновок лікарсько-консультаційної комісії №2/202, акт встановлення факту здійснення догляду №253 та висновок №2/202 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної допомоги з догляду на професійні основі.

За результатами розгляду рапорту ОСОБА_8 , відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.06.2025 №400-ОС між ОСОБА_7 та Державною прикордонною службою України розірвано контракт та його звільнено з військової служби за підпунктом «г».

Відповідно до витягу з наказу начальника від 20.06.2025 №440-ОС, ОСОБА_7 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення, та направлено на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 , де останньому була надана довідка від 21.08.2025 №34/25-64 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу (за наявності) пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» строком дії до 05.11.2025.

Після чого, 24.09.2025р., близько о 19 години 30 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , яка діяла у якості пособника, а саме яку, як особу з числа осіб з інвалідністю ІІ групи супроводжував ОСОБА_7 , прибули на пункт пропуску «Табаки» з метою перетину державного кордону України до Республіки Молдова, де ОСОБА_7 був затриманий працівниками правоохоронних органів за вчинення кримінального правопорушення в порядку ст.208, 615 КПК України, а їх злочинна діяльність припинена.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- матеріалами відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону ГВ ВЗВВБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ДПС України від 24.04.2025 №16.3/31225-25;

- матеріалами відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону ГВ ВЗВВБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ДПС України від 07.05.2025 №16.3/34410-25;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «зняття інформації з електронних інформаційних систем»

- протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, від 24.09.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності..

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання тим, що вона може:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обґрунтовано підозрюється. У зв`язку із вищевикладеним, існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню останньою своїх процесуальних обов`язків.

- знищити, сховати або спотворити речові докази місцезнаходження яких їй на даний час відоме, в яких наявні відомості стосовно вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та викривити відомості, які мають істотне значення для встановлення його обставин.

- незаконно впливати на свідків, експертів та інших осіб причетних до викриття вказаного кримінального правопорушення шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, тощо до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню. Так, перебування підозрюваного ОСОБА_5 , навіть під нічним домашнім арештом, не виключає можливості здійснення впливу на вказаних осіб.

-також, існує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрювана ОСОБА_5 , спроможна самостійно переслідувати свідків вчинення нею кримінального правопорушення, з метою схилення останніх до зміни показань у кримінальному провадженні, а також перешкоджати їх прибуттю до органу досудового розслідування або до суду, що вказує на існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обґрунтованими;

захисник ОСОБА_4 подала заперечення щодо клопотання слідчого, мотивуючи низьким рівнем обґрунтованості підозри;

ОСОБА_5 підтримала захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи останнього, заслухавши думку учасників судового засідання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.2,9 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтями 22, 26 означеного Кодексу регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позиції, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, та сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ст.ст.177, 181 КПК України, домашній арешт є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана не виконає покладенні на неї процесуальні обов`язки, а також для запобігання їй спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст.178 КПК України.

Відповідно до ст.17 Закону України №3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України Кримінальне Процесуальне Законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваних (обвинувачених), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слід зауважити на тому, що згідно рішення Конституційного суду України №14-рн/2003 від 08.07.2003 року у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки воно свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної, слідчим суддею враховуються дані щодо особи ОСОБА_5 : заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, домогосподарки, маючої 2-групу інвалідності, хворої цукровим діабетом 1 типу, маючої місце реєстрації та проживання в Одеській області, раніше не судимої, в силу характеру інкримінованого ОСОБА_5 діяння та одночасної потреби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи в сукупності дані щодо особи підозрюваної, а також тяжкість кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тому на думку слідчого судді, прокурором доведений ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який полягає в тому, що остання розуміючи наслідки покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою, може вдатися до спроб переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.

Виходячи з наведених принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, вимог КПК України, Конвенції та практики ЄСПЛ, при вирішенні питання щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, приймається до уваги тяжкість інкримінованого їй кримінального правопорушення, наявність у неї місця проживання в Одеській області, сімейний стан, та не доведеність стороною обвинувачення існування відповідних ризиків і виключність застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт.

Так, прокурором і розглядуваним клопотанням, і під час його розгляду в судовому засіданні доведено достатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також актуальність існування в теперішній час ризиків, передбачених ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином), що у своїй сукупності дає підстави задовольнити клопотання сторони обвинувачення.

Таким чином, дотримуючись завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, слідчий суддя враховує необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства та держави та забезпечення охоронюваних прав та свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження та вважає за необхідне частково задовольнити клопотання та застосувати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що з урахуванням даних про особу підозрюваної, відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що на теперішній час застосування більш м`якого запобіжного у вигляді домашнього арешту в нічний час зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти можливим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст.177,181, 369-372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, до 26.11.2025р., із забороною їй залишати місце свого фактичного проживання з 24 год. 00хв. до 05год. 00хв. наступного дня, із можливістю відвідування у нічний час медичних закладів та в разі оголошення повітряної тривоги бомбосховища.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1)не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

3)утримуватись від спілкування із підозрюваним ОСОБА_7 , експертами та іншими особами, які встановлюються на даний час;

4)здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5)прибувати до старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням домашнього арешту здійснює слідчий, а якщо справа перебуває в провадженні суду - прокурор.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1