КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

27 жовтня 2025 року суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , при секретарі ОСОБА_3 , розглянув заяву ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у справі про адміністративне правопорушення №359/10314/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , яка подана адвокатом ОСОБА_7 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2024 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, з вмотивуванням ухваленого рішення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2024 року скасувати, та ухвалити нову, якою притягнути ОСОБА_4 до відповідальності за статтею 124 КУпАП, з обґрунтуванням апеляційних вимог.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2025 року справу призначено головуючому судді ОСОБА_5 .

13 жовтня 2025 року ОСОБА_4 подав до Київського апеляційного суду заяву про відвід судді ОСОБА_5 у справі № 359/10314/23, яку мотивував тим, що остання протягом усього розгляду справи демонструвала явну зацікавленість у визнанні винним ОСОБА_4 , самостійно збирала докази, ставлячи упереджені запитання та намагаючись перекрутити ПДР України. Вказано, що суддя має прихильне ставлення до іншого учасника ДТП, оскільки остання не ставила йому уточнюючих чи критичних запитань, задовольнила клопотання представника ОСОБА_6 про виклик та допит експертів КНД ЕКЦ МВС України, а клопотання заявника про виклик та допит свідків ННЦ "Інститут судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса" залишила без вирішення, створивши нерівні умови для учасників, що свідчить про її упередженість та необ`єктивність.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 жовтня 2025 року, заяву про відвід судді ОСОБА_8 призначено судді-доповідачу ОСОБА_2 .

Учасники в судове засідання не з`явились, про дату час та місце повідомленні належним чином.

Ознайомившись із поданою заявою про відвід, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до положень частини другої статті 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі додержання законності.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді.

У пункті 4 рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017 року роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства.

Згідно частини першої статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Оскільки у вказаному Кодексі відсутні норми, що регулюють порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, а тому діє аналогія закону та в даному випадку слід керуватися нормами КПК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення».

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

За статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XIЗ`їзду суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Отже, обставини, які покладені в основу заяви про відвід, повинні бути обґрунтованими та доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні

Підставою, яка викликає сумнів в неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_5 на думку заявника є зацікавленість у визнанні його винним, упереджені запитання, прихильність до іншого учасника ДТП, а також створення нерівних умов для сторін через вибіркове задоволення клопотань.

Разом з тим, доводи заяви зводяться до незгоди з прийнятими процесуальним рішеннями під час розгляду справи та будуються виключно на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених належними і допустимими доказами, а тому ці доводи є припущеннями, а відтак не можуть бути підставою для відводу судді.

Тобто в даному випадку має місце незгода заявника з процесуальними рішеннями судді, що не може бути підставою для відводу.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи заяви ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Отже, оскільки заявлений відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними та належними доказами, які б достовірно свідчили про наявність підстав, передбачених статтею 75 КПК України, та обґрунтованих доводів про її упередженість, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_4 відповідно до пункту четвертого частини першої статті 75 КПК України, необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у справі про адміністративне правопорушення №359/10314/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2024 року - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду