Справа № 203/9341/25
Провадження № 1-кс/0203/5799/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах Військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра через підсистему «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_2 , який діє в інтересах Військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 26.11.2025 Військової частиною НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» та засобами електронного зв`язку направлено лист до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, з метою отримання інформації щодо реєстрації повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 02.11.2025 за вихідним № 1803/4326, за фактом самовільного залишення військово-лікувального закладу А4615 військовослужбовцем солдатом ОСОБА_3 та неповернення до місця розташування Військової частини НОМЕР_2 . Однак у порушення ч. 1 ст. 214 КПК України після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення та станом на момент звернення з цієї скарги відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

Посилаючись на вказані обставини та невиконання вимог ст. 214 КПК України, скаржник просить зобов`язати орган досудового розслідування ТУ ДБР, розташоване у м. Полтаві, внести до ЄРДР відомості за повідомленням Військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2025 за вихідним № 1803/4326 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за фактом залишення військово-лікувального закладу А4615 військовослужбовцем солдатом ОСОБА_3 , а також просить поновити пропущений процесуальний строк для звернення з вказаною скаргою.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, дійшов висновку про те, що подану скаргу необхідно повернути скаржнику, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 24 КК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

У відповідності до приписів п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд повертає скаргу в разі, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Частиною 1 статті 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

З урахуванням наведених вище положень ст. ст. 214, 303 КПК України, невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, визнається, як один з видів бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

З огляду на викладене, після подачі заяви, відомості за якою за наявності підстав, мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви, а заявник відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України має право оскаржити відповідну бездіяльність у десятиденний строк з моменту вчинення бездіяльності, тобто з моменту спливу встановленого статтею 214 КПК України строку в 24 години для внесення відомостей.

Так, скаржник оскаржує бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України, а тому строк на її оскарження починається з моменту вчинення такої бездіяльності.

З поданої скарги вбачається, що представником скаржника оскаржується бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення до ЄРДР відомостей за повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 02.11.2025 за вихідним № 1803/4326, поданим Військовою частиною НОМЕР_1 .

Слідчим суддею встановлено, що до матеріалів скарги не долучено жодних доказів надіслання Військової частиною НОМЕР_1 на адресу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 02.11.2025 за вихідним № 1803/4326 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за фактом залишення військово-лікувального закладу А4615 військовослужбовцем солдатом ОСОБА_3 .

З огляду на викладені вище обставини, посилання представника скаржника про отримання Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтаві, вказаного повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 02.11.2025 за вихідним №1803/4326 не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що строк на вчинення відповідної процесуальної дії в даному випадку починається з моменту отримання заяви, тому підтвердження відповідними доказами дати отримання повідомлення про вчинення кримінального правопорушення є визначальним в тому числі і для встановлення дати початку відповідної бездіяльності слідчого органу.

Зі змісту ч. 1 ст. 117 КПК України вбачається, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Статтею 113 КПК України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до положень КПК України поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд слідчого судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом, прокурором, слідчим суддею, судом проміжку часу. До їх числа відносяться: 1) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 2) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження; 3) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 4) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 5) несвоєчасне одержання процесуальних документів (наприклад, несвоєчасне одержання копії постанови слідчого); 6) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, слід звернути увагу на те, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає таким умовам: це обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; причина виникла протягом строку, який пропущено; обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Таким чином, слідчий суддя за наявності відповідної заяви може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги.

Скаржник просив поновити строк на оскарження визначеної ним бездіяльності, при цьому жодним чином клопотання не обґрунтував, не вказав ані про причини пропуску встановленого ч. 1 ст. 304 КПК України строку, ані про поважність таких причин, а тому відсутні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 117 КПК України та поновлення строку з огляду на відсутність підтверджень щодо поважності причин його пропуску.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя доходить висновку, що скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах Військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід повернути.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя -

ухвалиВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 в інтересах Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на звернення зі скаргою - відмовити.

Скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах Військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути скаржнику.

Відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, встановленому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1