Провадження № 1-кп/127/984/25

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000646 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гавришівка, Вінницького району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, громадянина України, раніше судимого, а саме:

07.11.2011 вироком Вінницького районного суду Вінницької області за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, скасованим 17.01.2013 в частині призначеного покарання вироком Апеляційного суду Вінницької області, з врахуванням положень ст. 69, 70 КК України, до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі;

03.06.2019 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком терміном 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України;

17.10.2022 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, зміненим 12.12.2022 ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області в частині призначеного покарання, до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком терміном 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Уладівка, Літинського району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою загальною освітою, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що вони, будучи обізнаними у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який діє і наразі, вчинили умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 02.08.2025 близько 12 год 30 хв (точного часу не встановлено) ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу першого під`їзду першого корпусу будинку АДРЕСА_3 , вирішили зайти всередину вказаного під`їзду.

Перебуваючи всередині під`їзду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 помітили велосипед марки «Bergamont» моделі Dark Dust 26» з рамою чорного кольору, що належав ОСОБА_8 та знаходився на сходовому марші першого поверху і був пристебнутий до поруччя захисною конструкцією, а саме замком. В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного велосипеду.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , 02.08.2025 близько 13 год 15 хв, діючи умисно, таємно, за попередньою змовою між собою, з корисливими мотивом та метою, в умовах воєнного стану, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, використовуючи фізичну силу, зірвали замок, яким був пристебнутий велосипед марки «Bergamont» моделі «Dark Dust 26» з рамою чорного кольору, який належить ОСОБА_8 , вартість якого відповідно до висновку експерта від 07.08.2025, за результатами судово-товарознавчої експертизи становить 6 793 гривень 00 копійок (шість тисяч сімсот дев`яносто три гривні 00 копійок) та викотили вказаний велосипед з під`їзду вищевказаного будинку.

Після чого, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 6 793 гривень 00 копійок (шість тисяч сімсот дев`яносто три гривні 00 копійок).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим йому злочином, свою вину визнав у повному обсязі, підтвердив обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті та погодився з кваліфікацією його дій. Також повідомив, що дійсно, спільно з ОСОБА_5 викрали з під`їзду велосипед марки «Bergamont», який у подальшому на ринку продали за 1000 грн, які витратили на власний розсуд. Про вчинене щиро шкодує.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим йому злочином, свою вину визнав у повному обсязі, підтвердив обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті та погодився з кваліфікацією його дій. Також повідомив, що крадіжку вирішили здійснити спільно з ОСОБА_9 . Отримані за продаж велосипеду кошти в розмірі 1000 грн витратили на власні потреби. Про вчинене щиро шкодує.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, однак в письмовій заяві просив проводити розгляд кримінального провадження без його участі.

Вислухавши позицію прокурора, думки обвинувачених та їхніх захисників, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, перевіривши добровільність їхніх позицій, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини вчинення злочину, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особи обвинувачених.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченими вини, дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Відтак, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволяють ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; відношення обвинувачених до вчиненого (визнання вини, щире каяття); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином); особливості й обставини вчинення злочину (злочин є умисним та вчинений з корисливих спонукань); особи обвинувачених (обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, дітей не має, офіційно непрацевлаштований, за місцем проживання скарг щодо його неналежної поведінки до старостату Стадницького СО протягом 2025 року не надходило, проживає спільно з матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , братом ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який має інвалідність першої групи та бабою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка має статус дитина-війни. Обвинувачений ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України раніше несудимий, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, скарг щодо його неналежної поведінки за місцем проживання до КК «ДОБРОБУТ» не надходило, офіційно непрацевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину).

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

За вищевикладених обставин, проаналізувавши поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: визнання вини, щире каяття, враховуючи наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора та потерпілого, суд дійшов переконання, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції частини статті обвинувачення.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Тому, проаналізувавши поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: визнання вини, щире каяття, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставини, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора та потерпілого, суд дійшов переконання, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_5 необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції частини статті обвинувачення, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винних, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, а також для попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_4 затримано 02.08.2025, а ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2025 по справі №127/24257/25 йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, тому даний запобіжний захід необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Також, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період його тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 02.08.2025 до дня набрання вироком законної сили.

Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_5 затримано 02.08.2025, а ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2025 по справі №127/24261/25 йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Тому з огляду на обране покарання вказаний запобіжний захід підлягає скасуванню, а обвинувачений ОСОБА_5 негайному звільненню з-під варти із зали суду.

Також, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання період його тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 02.08.2025 до дня його звільнення з-під варти з зали суду.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених на користь держави в рівних частках процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №1748/25-21 від 07.08.2025 вартістю 1272,24 грн, тобто по 636 (шістсот тридцять шість) грн 12 коп. з кожного, оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ними злочину.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 63, 65-67, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою, але не більше ніж на 60 днів.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період його тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 02.08.2025 до дня набрання вироком законної сили.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Початок іспитового строку ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою скасувати, негайного звільнивши його з-під варти з зали суду.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання період його тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 02.08.2025 до дня його звільнення з-під варти з зали суду, тобто до 31.10.2025 включно.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на користь держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи вартістю 1272,24 грн, тобто по 636 (шістсот тридцять шість) грн 12 коп. з кожного.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.08.2025 по справі №127/24380/25 на майно, яке вилучено 02.08.2025 під час затримання, в порядку ст. 208 КПК України, у підозрюваного ОСОБА_4 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.08.2025 по справі №127/24384/25 на майно, яке вилучено 02.08.2025 під час затримання, в порядку ст. 208 КПК України, у підозрюваного ОСОБА_5 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2025 по справі №127/24301/25 на майно, а саме: велосипед марки «Bergamont» моделі Dark Dust 26» з рамою чорного кольору, що належить ОСОБА_8 .

Речові докази по кримінальному провадженню, які відповідно до квитанцій № 3050 від 02.08.2025 та №1048 від 02.08.2025 знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, а саме:

- мобільний телефон HUAWEI в корпусі сірого кольору у чохлі чорного кольору із сім картою та мобільний телефон Redmi A1 в корпусі блакитного кольору у чохлі чорного кольору із сім картою, поміщені до спецпакету НПУ CRI 1005824, які були вилучені у ОСОБА_5 повернути власнику;

- металевий гайковий ключ та металеві плоскогубці, поміщені до спецпакету НПУ CRI 1005823 знищити;

- спортивну футболку чорного кольору, джинсові шорти синього кольору, ремінь шкіряний чорного кольору, сумку через плече чорного кольору, поміщені до спецпакету НПУ WAR1796180, які були вилучені у ОСОБА_5 повернути власнику;

- пластикову пляшку об?ємом 2,4 л із наявним вмістом менше половини пляшки невідомої рідини із написом Львівське 1715, пластикову пляшку об?ємом 2,4 л із вмістом невідомої рідини із написом Львівське, 1715, пластикову пляшку об?ємом 0,88 л із написом Hard LEMON Drink, порожня, палиця ковбаси із написом Салямі «Київська», поміщені до спецпакету НПУ WAR 1796179 знищити;

- футболку помаранчевого кольору, кепку чорного кольору, шорти рожевого кольору з білими малюнками квітів, поміщені до спецпакету НПУ RAWO 113379, які були вилучені у ОСОБА_4 повернути власнику;

- велосипед марки «Bergamont» моделі Dark Dust 26» з рамою чорного кольору, що належить ОСОБА_8 повернути власнику;

- оптичний CD-R диск з відеозаписами залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: