Справа № 405/68/26
провадження № 1-кс/405/151/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 м. Кропивницький

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 08.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000111 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Стародуб Олександрійського району Кіровоградської області, громадянину України, який зареєстрований та фактично проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

встановив:

до Подільського районного суду м. Кропивницького старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим мотивовано тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України; існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за викладених у клопотання підстав.

Захисник ОСОБА_5 заперечив відносно задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що його підзахисний затриманий безпідставно; вважає підозру про яку повідомлено ОСОБА_4 необґрунтованою, в діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину; між ОСОБА_4 та іншими особами були цивільно-правові відносини. Також захисник наголосив на тому, що його підзахисний не є суспільно-небезпечний, захищав Батьківщину, характеризується позитивно по місцю проходження військової служби, на даний час лікується після неодноразових поранень, займається волонтерством. На його думку достатнім запобіжним заходом є цілодобовий домашній арешт, або встановити заставу.

Підозрюваний підтримав позицію захисників та пояснив, що одружений, має на утриманні доньку 2020 року народження, не працює, проживають на дохід дружини, приблизно 30-35 тисяч, проживає з батьком інвалідом, який отримає приблизно 10 тисяч пенсії, є учасником бойових дій, звільнений з військової служби по догляду за батьком у 2024 році, не перебуває на обліках.

Крім того, до суду надійшли письмові заперечення від захисника ОСОБА_7 , яка також заперечувала відносно задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що відсутні ризики, зазначені у клопотанні, так як підзахисний раніше не судимий, не є суспільно-небезпечний, має сталі соціальні зв`язки (одружений, має на утриманні доньку 2020 р.н.), захищав Батьківщину, має статус учасника бойових дій, характеризується позитивно по місцю проходження військової служби, має постійне місце проживання, займається волонтерством. Захисник зазначила, що дружина підозрюваного не заперечує щоб останній проживав за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності, в разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який на думку захисника є достатнім запобіжним заходом, або ж визначити заставу.

Вивчивши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дослідивши матеріали, якими стороною обвинувачення обґрунтовано клопотання, заслухавши доводи прокурора, думку підозрюваного, захисника, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 08.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000111 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

За підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, 13.01.2026 о 21 год. 55 хв., затримано ОСОБА_4 на підстав ст. 208 КПК України.

14.01.2026 слідчим, у порядку та в строки передбачені 277 КПК України, повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України. Згідно повідомлення про підозру від 14.01.2026, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що: на початку червня 2025 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, житель м. Олександрії Кіровоградської області, ОСОБА_8 , не займаючись і не бажаючи займатись суспільно-корисною працею, настирливо виношуючи наміри щодо здійснення злочинної діяльності з метою збагачення за рахунок чужої власності, достовірно знаючи про введення із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, обрав предметом протиправних посягань чуже майно, а способом заволодіння ним висунення власникам вимог передачі належного їм майна чи права на майно з погрозою застосування насильства над власниками та застосуванням такого насильства.

Ставши на шлях реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_8 , усвідомлюючи неможливість їх втілення одноособово, розробивши загальний план злочинної діяльності, залучив до здійснення злочинного задуму у якості співучасника ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши чітку роль кожного в досягненні результату злочинної діяльності.

Поінформувавши вказаних осіб, щодо своїх злочинних намірів, ОСОБА_8 запропонував вказаним особам спільну участь у їх реалізації шляхом вчинення вимагання із застосуванням при цьому до власників майна насильницьких дій та погроз вчинення насильницьких дій.

Усвідомлюючи протиправність пропозиції ОСОБА_8 , спонукані корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , надали свою згоду на участь у спільній злочинній діяльності.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_8 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , відповідно до заздалегідь обумовленого плану злочинної діяльності групи, обрав ОСОБА_10 та її цивільного чоловіка ОСОБА_11 , як осіб до яких можна вчинити вимогу з погрозою застосування насильства, а підставою вимог нібито невиконане фінансове зобов`язання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перед ОСОБА_12 .

Так, 17.06.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спонукані злочинним умислом і корисливим мотивом, реалізуючи свій злочинний план, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, прибули на зустріч із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У ході спілкування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , повідомили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про необхідність виплати ними їм грошових коштів в розмірі 4400 (чотири тисячі чотириста) доларів США в якості оплати боргу, який виник у них перед їх спільним знайомим ОСОБА_12 з того часу, коли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 взяли у нього в борг грошові кошти в розмірі 1300 (одна тисяча триста) доларів США під виплату 10% від суми боргу щомісячно та під заставу належного їм автомобіля «Lincoln Town Car».

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповіли, що у них на даний момент немає такої суми у відповідь на що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали висловлювати погрози нанесення їм тілесних ушкоджень та здійснення фізичної розправи над ними в разі відмови від повернення коштів.

Того ж дня, 17.06.2025 здійснюючи психологічний тиск на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 шляхом демонстрації фізичної переваги, що супроводжувалась озвученням вказаних погроз, які ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сприймали як реальні, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підштовхнули перших до укладання нової угоди щодо закладення ще одного автомобіля, який на той момент був у них в користуванні, марки «Medsedes-Benz С300» д.н.з. НОМЕР_1 нібито третій особі ОСОБА_4 , який діяв на виконання власної ролі відповідно до заздалегідь обумовленого плану діяльності злочинної групи, за грошові кошти в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) доларів США під 10% щомісячної виплати.

Отримавши від ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 2200 доларів США в якості оплати за отримання ним автомобіля «Medsedes-Benz С300» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на вимогу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 передали їм їх в якості часткового погашення боргу за автомобіль «Lincoln Town Car».

Наступного дня, 18.06.2025, у невстановлений в ході досудового розслідування час але не пізніше 20 год. 50 хв., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на виконання власної ролі в заздалегідь обумовленому з іншими учасниками групи плані злочинної діяльності, прибули до місця проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і озвучивши їм вимогу повернення решти грошових коштів, а саме 2200 (дві тисячі двісті) доларів США.

Дізнавшись від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 що такими коштами вони не володіють, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на виконання заздалегідь обумовленого злочинного плану, шляхом озвучення погроз фізичною розправою та/або нанесення тілесних ушкоджень змусили перших сісти до них в автомобіль та, коли вони підкорились даній вимозі, вивезли їх у невстановлене в ході досудового розслідування місце, що являє собою лісосмугу за межами м. Олександрії Олександрійського району Кіровоградської області.

По дорозі до місця призначення, ОСОБА_9 , на виконання власної ролі у злочинному плані групи, за відома та згоди інших учасників групи, перебуваючи в салоні автомобіля, почав наносити удари кулаками в область голови та тулуба ОСОБА_11 , подавлюючи таким чином його волю, здійснюючи фізичний тиск на нього та психологічний тиск на його цивільну дружину ОСОБА_10 . Прибувши на місце призначення, ОСОБА_9 продовжив нанесення ударів кулаками в область щелепи ОСОБА_11 , що супроводжувались вимогами ОСОБА_8 щодо пошуку та передачі грошових коштів.

Перебуваючи у вказаній лісосмузі, вчиняючи вищевказані дії, направлені на фізичний та психологічний тиск потерпілих, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змусили ОСОБА_10 шляхом використання належного їй мобільного телефону з доступом до мережі інтернет скористатись послугами онлайн-установ та отримати гроші в кредит для розрахунку з ними. Таким чином, ОСОБА_10 взяла 3 (три) кредити на загальну суму 64000 (шістдесят чотири тисячі гривень), які перерахувала на надані ОСОБА_9 підконтрольні йому банківські картки 18.06.2025 о 20 год. 51 хв., о 22 год. 12 хв. та о 23 год. 16 хв. відповідно, розрахувавшись таким чином за автомобіль «Lincoln Town Car» повністю.

У подальшому, 28.08.2025, потерпіла ОСОБА_10 зустрілась з ОСОБА_8 який, діючи на виконання власної ролі у злочинному плані групи, повідомив, що для того, щоб отримати автомобіль «Medsedes-Benz С300» д.н.з. НОМЕР_1 вона та її цивільний чоловік ОСОБА_11 мають виплатити йому загальну суму в розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США, з яких 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів це їхні гроші «за роботу», а решта за сам автомобіль.

Після цього, 06.09.2025 о 14 год. 15 хв. у приміщенні піцерії «San Remo», що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пл. Соборна, буд. 7, відбулась зустріч потерпілої ОСОБА_10 з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які, діючи на виконання власної ролі у злочинному плані групи, повторили вимогу передачі їм грошових коштів у вищевказаному розрахунку, що супроводжувались погрозами ОСОБА_9 в нанесенні ОСОБА_10 тілесних ушкоджень шляхом підпалу. Пізніше, у ході цієї ж зустрічі суму «за роботу» ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було зменшено до 2000 (двох тисяч) доларів США.

Крім цього в ході досудового розслідування встановлено, що в листопаді 2025 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжуючи реалізацію свого плану злочинної діяльності, залучив до реалізації злочинного задуму в якості співучасників ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши чітку роль кожного в досягненні результату злочинної діяльності.

Поінформувавши вказаних осіб, щодо своїх злочинних намірів, ОСОБА_8 запропонував останнім спільну участь у їх реалізації шляхом вчинення вимагання із застосуванням при цьому до власників майна насильницьких дій та погроз вчинення насильницьких дій.

Усвідомлюючи протиправність пропозиції ОСОБА_8 , спонукані корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 надали свою згоду на участь у спільній злочинній діяльності.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_8 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , відповідно до заздалегідь обумовленого плану злочинної діяльності групи, визначив ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 як особу, до якої можна вчинити вимогу з погрозою застосування насильства та/або насильство з метою отримання належного йому майна (грошових коштів), а підставою вимог підозру на здійснення даною особою злочинної діяльності, а саме здійснення збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Олександрія.

Так, 23.11.2025, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , діючи спільно та відповідно до заздалегідь обумовлених ролей в плані злочинної діяльності, спонукані злочинним умислом і корисливим мотивом, зустрілись із ОСОБА_14 у приміщенні кафе «У Миши», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході спілкування висловили останньому претензію в тому, що він нібито є продавцем наркотичних засобів, а тому в якості покарання має виплатити їм грошову суму в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США. Крім цього, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за їх підтримки, повідомив ОСОБА_14 , що у разі відмови від виплати вказаної суми, він отримає тяжкі тілесні ушкодження, а також пошкодження автомобіля, яким він користується, та будинку, де він проживає.

Розцінюючи слова ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 як реальні, побоюючись за своє життя, здоров`я та цілісність майна, ОСОБА_14 вимушено погодився з «боргом», однак повідомив що такої суми не має, після чого його розмір було знижено вищевказаними особами до 5000 (п`яти тисяч) доларів США за умови виплати частини «боргу» того ж дня.

У подальшому ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 застосували до ОСОБА_14 психологічний тиск шляхом демонстрації фізичної та кількісної переваги, що супроводжувалась вказаними погрозами, підштовхнули ОСОБА_14 до продажу через цифровий сервіс «Дія» належного йому автомобіля марки Audi A5 д.н.з. НОМЕР_2 VIN: НОМЕР_3 нібито третій особі ОСОБА_4 , який насправді діяв за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , на виконання власної ролі відповідно до заздалегідь обумовленого плану діяльності злочинної групи, за грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять тисяч) із можливістю його зворотного викупу за ту ж суму.

Однак оформлення даного правочину через цифровий сервіс «Дія» не вдалось у зв`язку з наявними у ОСОБА_14 обтяженнями, що виникли через його заборгованості мікрофінансовим установам, тому за вказівкою ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою із ОСОБА_4 , ОСОБА_14 склав письмову розписку відповідно до якої він бере у ОСОБА_4 в борг грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, під заставу яких залишає власний автомобіль марки Audi A5 д.н.з. НОМЕР_2 .

У подальшому, того ж дня, 23.11.2025 у невстановлений у ході досудового розслідування точний час, перебуваючи на території АЗС «БРСМ», що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 16, передавши ОСОБА_4 свій автомобіль, ОСОБА_14 передав ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 отримані від ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США., в якості оплати частини неіснуючого боргу перед ними.

Після цього, 03.12.2025 у невстановлений у ході досудового розслідування точний час, але не пізніше 10 год. 42 хв., ОСОБА_14 зустрівся з ОСОБА_4 , передав йому грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США та отримав від нього належний йому автомобіль, що зберігався ОСОБА_4 у невстановленому в ході досудового розслідування гаражі гаражного кооперативу № НОМЕР_4 , що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, просп. Соборний, 129.

Водночас ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , на виконання власної ролі відповідно до заздалегідь обумовленого плану діяльності злочинної групи, шляхом здійснення телефонного дзвінка ОСОБА_8 о 10 год. 42 хв. 03.12.2025 повідомив про факт отримання автомобіля ОСОБА_14 , запропонував йому під`їхати до ОСОБА_14 для отримання додаткових грошових коштів від нього та, отримавши згоду, переслідував останнього на власному транспортному засобі аж до моменту прибуття на місце події ОСОБА_9 .

У подальшому, того ж дня, 03.12.2025, о 10 год. 46 хв. ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , на виконання власної ролі відповідно до заздалегідь обумовленого плану діяльності злочинної групи, прибув на автомобілі Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_5 на територію автомийки «LuxWash», що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 16а, та побіг до ОСОБА_15 , який, побачивши ОСОБА_9 почав тікати.

У цей час на місце події прибули ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , які, разом із ОСОБА_9 , з метою продовження реалізації плану злочинної діяльності групи, почали розмову із ОСОБА_15 , у ході якої здійснювали на нього психологічний тиск, направлений на отримання від нього решти «боргу», а саме, грошової суми в розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США, що супроводжувалось погрозами та демонстрацією фізичної та кількісної переваги.

Внаслідок даного тиску, сприймаючи погрози реальними та побоюючись за своє життя, здоров`я та цілісність майна, того ж дня, 03.12.2025 ОСОБА_16 , перебуваючи у приватного нотаріуса оформив генеральну довіреність на належний йому автомобіль марки Audi A5 д.н.з. НОМЕР_2 VIN: НОМЕР_3 на ім`я третьої особи, фактично продавши його таким чином за грошові кошти в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) доларів США.

Отримавши грошові кошти за продаж автомобіля, ОСОБА_15 повністю виконав вимоги ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 передавши їм 2000 (дві тисячі) доларів США в якості оплати частини неіснуючого боргу перед ними.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Так, діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Рішенням ЄСПЛ у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18) встановлено відсутність потреби, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Надані стороною обвинувачення докази, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 15.08.2025, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.08.2025, протокол про результати проведення НСрД у вигляді аудіо, відеконтролю особи від 28.08.2025 зустрічі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , від 13.11.2025 зустрічі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , протоколи проведення НСрД від 10.12.2025, 30.12.2025 у формі зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_8 , протокол допиту потерпілого ОСОБА_17 від 09.01.2026, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.01.2026, протокол проведення НСрД від 02.01.2026 у формі зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_4 , в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість підозри про яку повідомлено ОСОБА_4 за ч.4 ст. 189 КК України.

Вирішуючи питання про встановлення ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, слідчим суддею наголошується, що при встановлення наявності/відсутності таких ризиків, слідчий суддя має виходити виключно з конкретної оцінки фактів, сукупність яких може доводити або спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним протиправних дій. При цьому, оцінка до вчинення підозрюваним таких дій виходить із: суворості можливого покарання, особи підозрюваного, характеризуючих даних, та інших обставин, які в кожному випадку є індивідуальними та давали слідчому судді прийти до обґрунтованого переконання, що такі дії підозрюваним можуть бути вчиненні, і без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, його неможливо уникнути, і така поведінка підозрюваного є потенційно можливою та прогнозованою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризики, які наведені слідчим в клопотанні та підтримані прокурором у судовому засіданні, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеними, за наступного:

- щодо ризику передбаченого п. 1 кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років. Означене покарання в разі визнання ОСОБА_4 винуватим повинне бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 75 КК України (пільговий інститут призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для підозрюваного переховуватися від суду. Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження;

-щодо ризику передбаченого п. 3 протокол допиту потерпілих, які дають викривальні покази, разом з її анкетними даними та місцем їх проживання, відкриті стороні захисту, оскільки додані до клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що створює передумови для можливої спроби поза процесуального впливу на потерпілих. Окрім цього, організована група осіб, до складу якого згідно підозри входив ОСОБА_4 , вчиняли злочин із погрозою застосування та застосуванням насильства до потерпілих, їх майна. Отже, загроза того, що підозрюваним може здійснити дії, спрямовані на вплив у поза процесуальний спосіб на потерпілих у цьому кримінальному провадженні з метою ненадання суду достовірних показань щодо обставин можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Ризик впливу на свідка та потерпілу не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, але й на стадії судового провадження до моменту його безпосереднього допиту в суді.

- щодо ризику передбаченого п. 5 хоча ОСОБА_4 і раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, однак кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_4 , вчинене неодноразово, супроводжувалось погрозами та фізичним насильством над потерпілим, вчинене з корисливих мотивів, в сукупності з тим, що підозрюваний на з моменту звільнення з військової служби офіційно не працевлаштований, тобто не має сталого доходу, характеризує ОСОБА_4 , як особу, що може продовжити вчинення кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 т. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведено.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину , за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років, раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітню доньку, офіційно не працевлаштований, раніше проходив службу у складі Збройних сил України, має статус учасника бойових дій, позитивно характеризується за місцем служби та проживання, до затримання проживав разом з дружиною, донькою та батьком, який має інвалідність, міцність соціальних зв`язків, наявність доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Отже, наведені вище обставини свідчать, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які б свідчили про наявність підстав та необхідність застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворий запобіжний захід не може гарантувати належну поведінку підозрюваного, строк якого слід обліковувати з моменту затримання підозрюваного.

Водночас, стороною захисту не спростовано тих доказів та фактів, на які посилаються слідчий та прокурор, а отже не доведено підстав для застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Посилання сторони захисту про існування між підозрюваним та іншими особами цивільно-правових відносин є неспроможними, оскільки ці обставини мають встановлюватись на іншій стадій, тобто під час судового розгляду, оскільки саме тоді судом встановлюється на підставі усіх доказів, які зібрала сторона обвинувачення, наявність або відсутність у діях обвинуваченого складу злочину, який ставиться йому в провину, а не під час розгляду слідчим суддею запобіжного заходу, коли слідчий суддя обмежений тими доказами, які надані слідчим, прокурором та захистом під час розгляду цього клопотання.

Слідчий суддя бере до уваги дані, що позитивно характеризують особу ОСОБА_4 , зокрема проходження ним військової служби у складі Збройних Сил України, участь у відсічі збройної агресії російської федерації, волонтерську діяльність та наявність сталих соціальних зв`язків. Однак зазначені обставини не нівелюють характеру та способу дій, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється, які у своїй сукупності дають підстави для висновку про існування об`єктивного ризику формування у потерпілих обґрунтованих побоювань щодо можливого застосування до них насильства у разі перебування підозрюваного поза умовами ізоляції від суспільства.

Також є неспроможними твердження захисту, що медична реабілітація тих поранень, які отримані ОСОБА_4 , не може бути надана в умовах слідчого ізолятора, оскільки доказів цього не надано.

Більше того, надані матеріали проведених НСрД об`єктивно свідчать, що ОСОБА_4 був обізнаний у незаконній діяльності організованої групи осіб.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, суд дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи положення частини четвертої статті 183 КПК України, а також встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, характер інкримінованого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та наявність обґрунтованих ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що визначення ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Отже, наведені вище обставини свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність підстав для його застосування.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 131-132, 176-178, 182-183, 194, 196 - 197, 309, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 21 год. 55 хв. 13.01.2026 до 13.03.2026 включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_18