ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу ОСОБА_3 на дії та бездіяльність старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , яка полягає у відмові в розгляді клопотання від 23.09.2025 про проведення слідчих дій, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на дії та бездіяльність старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , яка полягає у відмові в розгляді клопотання від 23.09.2025 про проведення слідчих дій.

Скарга мотивована тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2025 уповноважену особу Четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, внести відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 12.07.2025.

Згідно листа Теруправління ДБР м. Хмельницький у м. Вінниця від 25.09.2025 заявника було повідомлено про початок досудового розслідування та надано витяг з ЄРДР за ч.1 ст.365 КК України.

23.09.2025 в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_3 було подано клопотання про здійснення ряду слідчих дій та прийняття доказів по справі.

Листом від 27.10.2025, отриманим 10.11.2025, старшим слідчим ТУ ДБР (з дислокацією у м. Вінниці), розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 у розгляді вказаного клопотання відмовлено у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 у кримінальному провадженні має процесуальний статус заявника, а не потерпілого, тому не має права заявляти клопотання.

Разом з тим, на переконання ОСОБА_3 , враховуючи ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2025 та наявність кримінального провадження №0004206, відомості про яке були внесені до ЄРДР за його заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, у вказаному провадження він є потерпілим. Тож, у зв`язку з наведеним, клопотання від 23.09.2025 слідчим повинно бути розглянуто в порядку статті 220 КПК України.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою, у якій просив суд визнати протиправними дії старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , які полягають у відмові в розгляді клопотання від 23.09.2025; зобов`язати слідчого розглянути у встановленому законом порядку вказане клопотання та надати ОСОБА_3 як потерпілому в кримінальному провадженні постанову, винесену за результатами розгляду даного клопотання.

10.12.2025 від представника особи, яка подала скаргу, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У заяві також зазначила, що скаргу підтримує в повному обсязі за викладених у ній обставин та просить її задовольнити.

Старший слідчий ТУ ДБР (з дислокацією у м. Вінниця), розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Враховуючи наведене, та оскільки у відповідності до ч.2 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не перешкоджає розгляду скарги, з огляду на строки розгляду даної категорії скарг, визначені кримінально-процесуальним законодавством, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності осіб, які не з`явились.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вимогами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше обмеження прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Чинним КПК України, зокрема главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Тому, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України, і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки:

1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк;

3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування, а лише щодо невиконання ними обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Водночас слід зважати і на те, що бездіяльність стосовно відсутності реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, зокрема слідчих (розшукових) дій, може бути предметом оскарження лише тоді, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись з відповідним клопотанням до слідчого.

Судом встановлено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000206, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2025 за заявою ОСОБА_3 від 12.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2025.

В рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_3 звернувся до органу досудового розслідування з клопотанням від 23.09.2025 про вчинення слідчих дій.

Відповідно до змісту листа ТУ ДБР у м. Хмельницькому №68426-25/х/14-01-04-81660/2025 від 27.10.2025 за підписом старшого слідчого ТУ ДБР (з дислокацією у м. Вінниця), розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 у розгляді клопотання ОСОБА_3 від 23.09.2025 відмовлено у зв`язку з відсутністю в останнього в рамках кримінального провадження №000206 прав, передбачених статте 220 КПК України.

Стаття 2 КПК України завданнями кримінального провадження визначає захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

В розумінні кримінального процесуального законодавства України клопотанням є звернення в усній або письмовій формі сторони кримінального провадження, потерпілого чи учасників процесу, які наділені таким правом (сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник), до слідчого, прокурора про виконання будь-яких процесуальних дій під час досудового розслідування.

Як встановлено судом, відомості про кримінальне провадження №000206 до ЄРДР були внесені за заявою ОСОБА_3 від 12.07.2025 за фактом можливого вчинення щодо нього кримінального правопорушення працівниками патрульної поліції та ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У своєму клопотанні від 23.09.2025 ОСОБА_3 порушує перед органом досудового розслідування питання про проведення у кримінальному провадженні ряду слідчих та процесуальних дій, серед яких, зокрема, допит його в якості потерпілого.

Відмова у розгляді клопотання слідчим мотивовано відсутністю у ОСОБА_3 права звертатися з клопотаннями в порядку статті 220 КПК України, оскільки останній «…наділений правами (процесуальним статусом) заявника».

В контексті досліджуваних обставин, слідчий суддя вважає за доцільне зауважити, що у відповідності до положень частини 2 статті 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. При цьому частиною 5 даної статті передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в рамках зазначеного вище кримінального провадження уповноваженими особами органу досудового розслідування не приймалось.

Також варто звернути увагу, що за змістом статті 110 КПК України всі рішення органів досудового розслідування, прокурора є процесуальними рішеннями.

Частинами 3, 6, 7 статті 110 КПК України передбачено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Тож з огляду на наведені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №000206, внесеному до ЄРДР 25.09.2025, допущено бездіяльність, яка полягає у нерозгляді клопотання ОСОБА_3 від 23.09.2025, тож в цій частині вимоги скарги суд вважає за необхідне задовольнити.

Щодо вимог скарги про визнання протиправними дій старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , слідчий суддя звертає увагу особи, яка подала скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги. Визнання бездіяльності неправомірною не передбачено нормами зазначеної статті.

Отже, оскільки до повноважень слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не віднесено прийняття рішення про визнання бездіяльності уповноважених осіб неправомірною (протиправною), то в цій частині у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

У відповідності до ст.94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 303-307, 309, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 розглянути у встановленому законом порядку клопотання ОСОБА_3 від 23.09.2025 року, подане в рамках кримінального провадження №0004206, внесеного до ЄРДР 25.09.2025, та повідомити його про результати розгляду.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_5