Справа № 346/5786/25
Провадження № 11-сс/4808/442/25
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Коломийського районного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2025 року про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000817 за ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Коломийського районного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2025 року накладено арешт на майно, виявлене та вилучене 04 листопада 2025 року під час проведення оглядів місця події на ділянці автодороги «М-19» зі сполученням «Чернівці-Порубне» в с. Тарашани Чернівецького району Чернівецької області (520 км + 300 м), а саме на: автомобіль марки та моделі «MERCEDES-BENZ - AMG GLE 53 4MATIC + COUPE», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », 2020 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro», мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 із сім-картою НОМЕР_5 , автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер « НОМЕР_6 », білого кольору.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що вказане вище майно постановами від 05 листопада 2025 року визнано речовими доказами і оскільки є достатні підстави вважати, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, і може бути використане як докази в даному кримінальному провадженні, тому з метою забезпечення його збереження на вищезгадане вилучене майно слід накласти арешт.

Адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та зобов`язати уповноважених посадових осіб Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області повернути особі, в якої було вилучено, та/або його представнику - автомобіль марки та моделі «MERCEDES-BENZ - AMG GLE 53 4MATIC + COUPE», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », 2020 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro», мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 із сім-картою НОМЕР_5 , автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер « НОМЕР_6 », білого кольору.

Зазначає, що слідчим суддею при прийнятті рішення було допущено ряд вагомих процесуальних порушень та порушень норм матеріального і процесуального права.

Так вказує, що клопотання про накладення арешту на майно надійшло до суду 06 листопада 2025 року, при тому що незаконне вилучення відбулося 04 листопада 2025 року, а тому органом досудового розслідування не дотримано вимог ч. 5 ст. 171 КПУ України.

Вказує, що судом не було викликано в судове засідання власників майна та їх представників, при розгляді клопотання, а також копію ухали надано лише на вимогу сторін.

Також слідчим суддею порушено вимоги ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки не встановлено доказового значення незаконно вилучених під час оглядів місця події транспортних засобів та інших об`єктів.

Наголошує, що суддею не надано критичної оцінки недопустимості протоколів огляду місця події від 04 листопада 2025 року, грубих порушень процесуальних вимог щодо проведення слідчої дії, не підтверджено повноваження слідчої, проігноровано порушення прав іноземця щодо участі захисника, перекладача та доведення до нього його процесуальних прав як учасника слідчої дії та власника тимчасово вилученого майна.

Наголошує, що слідчим суддею проігноровано порушення слідчим вимог ч. 3 ст. 168 КПК України, оскільки на місці події, слідча ігнорувала численні вимоги та прохання надати можливість ознайомитися як з підставами для проведення слідчих дій, так і з протоколами, складеними за результатами їх проведення.

Також суддею не встановлено та не визначено коло осіб, чиї права обмежені на підставі ухвали про накладення арешту, а також не визначено співмірність вартості арештованого майна до ймовірно заподіяної шкоди кримінальним правопорушенням, причетність третіх осіб до кримінального правопорушення та відношення тимчасово вилученого майна до кримінального правопорушення.

Звертає увагу, що суддею не встановлено протиправний зв`язок Т3 марки BMW модель х6 з реєстраційним номерним знаком республіки Румунії «НОМЕР_7», білого кольору, не встановлено законної підстави для вилучення мобільних телефонів сторонніх осіб, які жодного відношення до кримінального правопорушення не мають, а також не забезпечено правомірність накладення арешту на них.

Зазначає, що протоколи огляду місця події від 04 листопада 2025 року містить ряд порушень, що робить їх незаконними при використанні як підстави для винесення оскаржуваної ухвали.

Повідомляє, що поліцейські, зловживаючи своїми повноваженнями, вчинили дії направлені на реалізацію корисливого мотиву для вимагання та незаконного заволодіння майном ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме T3 Mercedes GLES3 та Т3 BMW х6, мобільними телефонами, документами про право власності на ТЗ, ключами запалення до ТЗ, діючи у супереч передбаченому законом порядку, порушуючи основоположні права іноземців та громадян України, із застосуванням погроз та насильства, за відсутності безпідставно, протиправно вчинили кримінальні правопорушення відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В судовому засіданні апеляційного суду:

- захисник ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу та зобов`язати уповноважених посадових осіб Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області повернути майно особі, в якої його було вилучено.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при прийнятті оскарженого рішення дотримався вказаних вимог закону.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розглядаючи клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучені 04 листопада 2025 року під час проведення оглядів місця події на ділянці автодороги «М-19» зі сполученням «Чернівці-Порубне» в с. Тарашани Чернівецького району Чернівецької області (520 км + 300 м), а саме на: автомобіль марки та моделі «MERCEDES-BENZ - AMG GLE 53 4MATIC + COUPE», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », 2020 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro», мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 із сім-картою НОМЕР_5 , автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер « НОМЕР_6 », білого кольору слідчим суддею було враховано що клопотання про арешт майна, було погоджене прокурором (а.п. 1-2).

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На даний час здійснюється кримінальне провадження №0000817 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею було належним чином перевірено, що зазначене майно, в повній мірі відповідає ознакам, визначеним у ст. 98 КПК України, а відтак, наявна правова підстава, передбачена ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

З огляду на положення ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, тому доводи апеляційної скарги про неможливість арешту вказаного майна є недоведеними.

На думку колегії суддів, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні органу досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано, та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, арешт майна в даному конкретному випадку відповідає принципу розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на автомобіль марки та моделі «MERCEDES-BENZ - AMG GLE 53 4MATIC + COUPE», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », 2020 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro», мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 із сім-картою НОМЕР_5 , автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер « НОМЕР_6 », білого кольору слід накласти арешт, оскільки таке майно постановами від 05 листопада 2025 року визнано речовими доказами і є достатні підстави вважати, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, і може бути використане як докази в даному кримінальному провадженні.

Крім того суд правильно врахував, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні, вказане вище майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні на які з метою збереження їх, як речових доказів, необхідно накласти арешт.

Факт належності майна особі-іноземцю та іншим особам, з урахуванням обставин, що встановлені слідчим на станом на час ухвалення судового рішення, не може перешкоджати досягненню цілей й завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, оскільки Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ст. 1 КК України).

Ухвала слідчого судді є обґрунтованою, належно мотивованою, та такою, що ґрунтується на законі. Підстав для її зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді не позбавляє права зацікавленої особи у зверненні до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України або до судді під час судового провадження з клопотанням про скасування арешту майна.

Обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження як слідчим, так й слідчим суддею зібраних доказів, колегією суддів не встановлено, а тому прийняте слідчим рішення є таким, що відповідає загальним засадам кримінального провадження, обґрунтованим та законним.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при судовому розгляді, які б тягли за собою скасування судового рішення, допущено не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 172, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Коломийського районного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2025 року про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000817 за ч. 4 ст. 190 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5