Справа № 456/5587/25
Провадження № 1-кс/456/1183/2025
УХВАЛА

про часткове задоволення скарги

06 листопада 2025 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

за участю:

скаржника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

встановив:

ОСОБА_3 подав до суду скаргу в якій просить: визнати протиправною бездіяльність старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 щодо неознайомлення його з правами та обов`язками потерпілого; скасувати постанову старшого слідчого слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 10.09.2025р. в кримінальному провадженні №0000833 від 21.07.2020р. про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 ; зобов`язати старшого слідчого слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим та визнати останнього потерпілим у кримінальному провадженні №0000833.

В обґрунтування скарги покликаються на те, що він звернувся з відповідною заявою до Територіального управління у м. Львові ДБР з метою притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб Дрогобицької місцевої прокуратури та інших причетних осіб, за фактом чого відкрито кримінальне провадження. В подальшому таке кримінальне провадження направлено до Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області з метою належного розслідування.

Окрім того, скаржником в межах кримінального провадження подано до Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області заяву про визнання його потерпілим, проте згідно постанови старшого слідчого протиправно відмовлено у визнанні таким.

Згідно ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 12.06.2024р. у справі №463/5012/24 зобов`язано слідчого ТУ ДБР (розташованого у м. Львові) ОСОБА_6 , або іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №000833 від 21.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим із врахуванням обставин зазначених у вказаній ухвалі. Така ухвала та доводи такої зі сторони органу досудового розслідування не виконані, що зумовлює необхідність подання відповідної скарги.

Постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим не є вмотивованою, тому як не містить жодної підстави, яка б давала можливість не визнавати ОСОБА_3 потерпілим у розумінні частини першої статті 55 КПК України. Також постанова складена всупереч вимог 110 КПК України, а саме ч. 5 п. 2, згідно якої постанова слідчого складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Окрім того, зі сторони органу досудового розслідування проігноровано ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12.06.2024р. у справі №463/5012/24, якою судом встановлено, що ОСОБА_3 внаслідок вищевказаного кримінального провадження заподіяна шкода, якою зобов`язано останній повторно розглянути клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим із врахуванням обставин зазначених у вказаній ухвалі.

Враховуючи вищезазначене вважає, що не має підстав, які б давали право слідчому не визнавати ОСОБА_3 потерпілим, а тому скарга підлягає до задоволення, та наявні підстави для зобов`язання старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 в порядку контролю за виконанням судового рішення виконати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12.06.2024р. у справі №463/5012/24 та визнати ОСОБА_3 потерпілим.

Будь-якої постанови від 11.09.2024р. про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 не отримував. Також органом досудового розслідування не надано ОСОБА_3 відповідь на заяву від 21.10.2024 року щодо виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова у справі № 463/8092/24 від 02.09.2024 року.

Окрім того, ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.09.2021р. у справі №463/11907/20 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 травня 2021 року про відмову в задоволенні скарги про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження - скасовано, а постанову слідчого ДБР від 16 листопада 2020 року скасовано, матеріали повернуто в ТУ ДБР, розташоване у місті Львові, для продовження досудового розслідування.

При прийнятті ухвали Львівського апеляційного суду від 07.09.2021р., у постанові слідчого про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, не зібрано усіх доказів, не дано належної оцінки доводам, на які покликається скаржник При цьому, як вбачається із заяви ОСОБА_3 про вчинення злочину від 23 червня 2020 року, останній просив внести відомості до ЄРДР не тільки відносно працівника прокуратури ОСОБА_7 та його дружини, а й відносно інших осіб, що залишено поза увагою слідчого, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження не наведено обґрунтування відсутності в діях інших осіб ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, а також відсутності в діях останніх ознак складів інших кримінальних правопорушень, що могли мати місце в даному випадку, а саме незаконної приватизації комунального майна, використання підроблених документів, службової недбалості, шахрайства, на що звертав увагу скаржник та адвокат в судовому засіданні апеляційного суду. Дані обставини проігноровані слідчим при розгляді заяви про визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Органом досудового розслідування до уваги вищевказану ухвалу Львівського апеляційного суду від 07.09.2021р. не взято та вказівки, які лягли в основу скасування постанови про закриття кримінального провадження органом досудового розслідування не виконано, в.т.ч. щодо питання визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Зважаючи на той факт, що лише 29.09.2025р. отримано засобами поштового зв`язку інформацію про те, що зі сторони органу досудового розслідування відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, а тому строки на подання скарги підлягають поновленню судом.

ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі та просить її задовольнити. Суду пояснив, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому заподіяна моральна, а також матеріальна шкода (негаразди в сім`ї, некомфортне проживання, витрати на лікування). Вважає, що саме йому мали надати квартиру, оскільки на черзі він стоїть на 10 років швидше ніж особа, якій незаконно надали цю квартиру.

Прокурор проти задоволення скарги заперечив, оскільки вона необґрунтована. Суду пояснив, що на даний час є постанова про відмову у задоволенні скарги про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

Заслухавши пояснення скаржника та прокурора, вивчивши наведені у скарзі аргументи та долучені матеріали, суд доходить такого висновку.

Стаття 55 Конституції України кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб.

Аналогічна норма міститься у ст. 24 КПК України.

Відповідно до вимог статті 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, викладені у заяві ОСОБА_3 від 23.06.2020, внесені до ЄРДР 21.07.2020 за №000833 на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13.07.2020.

Згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12.06.2024, скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на постанову слідчого ТУ ДБР (розташованого у м.Львові) про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №000833 задоволено. Вказану постанову слідчого скасовано та зобов`язано слідчого ТУ ДБР повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим із врахуванням обставин, зазначених у вказаній ухвалі. Зокрема в ухвалі слідчий суддя зазначив, що з матеріалів самої скарги, досліджених в судовому засіданні, вбачається завдання ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням не матеріальної, моральної шкоди.

Згідно копії постанови слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Львові від 11.09.2024, долученої прокурором у судовому засіданні, у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №000833 від 21.07.2020 відмовлено.

Однак, як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_3 вказану постанову не отримував, тому 21.10.2024 звернувся з заявою до ТУ ДБР (розташованого у м.Львові), в якій просить повідомити про результати виконання ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 02.09.2024, якою скасовано постанову від 03.07.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим та зобов`язано повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим. Як зазначено в скарзі, відповіді на вказану заяву ОСОБА_3 органом досудового розслідування не надано.

11.08.2025 ОСОБА_3 звернувся з заявою в Стрийське РУП ГУНП у Львівській області про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №000833, оскільки протиправними діями службових осіб йому спричинено матеріальну і моральну шкоду.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 10.09.2025, у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №000833 від 21.07.2020 відмовлено. В обґрунтування постанови слідча покликається зокрема на те, що 11.09.2024 слідчим ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, винесена постанова про відмову у визнанні ОСОБА_9 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, яка не оскаржувалась (однак, як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_3 вказану постанову не отримував). Крім цього, слідча зазначає, що під час досудового розслідування не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, в зв`язку з чим підстав для задоволення заяви немає.

У судовому засіданні прокурор долучив копію ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суд Тернопільської області від 23.01.2025 про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність службових осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Тернополі) ТУ ДБР у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР і зобов`язання вчинити певні дії.

Крім цього, прокурор долучив копію звернення старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , адресованого начальнику Західного офісу Держаудитслужби, про виділення спеціаліста та проведення перевірки у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №000833 від 21.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України. В обґрунтування такого звернення слідча покликається на те, що під час досудового слідства у кримінальному провадженні встановлено, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова №463/6168/20 від 13.07.2020 зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державною бюро розслідувань, розташованого у місті Львові внести відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 23.06.2020. Відповідно до вказаної заяви, прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , привласнив чуже майно шляхом зловживання службовим становищем. На даний час, досудовим розслідуванням необхідно встановити законність вибуття квартир з комунальної власності Дрогобицької міської ради.

Згідно листа Західного офісу Держаудитслужби від 20.08.2025 про розгляд звернення слідчої від 30.07.2025, довідка про результати перевірки буде складена орієнтовно в листопаді-грудні 2025 року.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Беручи до уваги те, що копію оскаржуваної постанови від 10.09.2025 ОСОБА_3 отримав 29.09.2025, а скаргу скерував на адресу суду 08.10.2025, тому слід поновити строк на оскарження вказаної постанови.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні, може бути зокрема фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В той же час, з постанови слідчої від 10.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим не вбачається, на підставі яких доказів вона зробила висновок про відсутність завдання шкоди, зокрема моральної або майнової, ОСОБА_3 внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України. Крім цього, слідча прийняла рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим не отримавши з Держаудитслужби результатів перевірки про законність вибуття квартир з комунальної власності Дрогобицької міської ради.

Суд звертає увагу, що контекст ч.5 ст.55 КПК України у поєднанні з п.3 ч.1 ст.91 КПК України, дозволяє зробити висновок, що саме слідчий після проведення певних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, повинен встановити наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

При цьому, суд вважає, що й особа, яка подала заяву про залучення до провадження як потерпілого, також повинна проявляти активність та сприяти слідчому у з`ясуванні обставин для встановлення виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а не займати пасивну позицію посилаючись лише на обов`язки слідчого.

Враховуючи наведене, суд доходить переконання, що постанова слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні прийнята передчасно, без належного обґрунтування, тому скарга заявника в частині скасування постанови слідчого та зобов`язання розглянути клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Окрім цього, суд наголошує, що положення КПК України не передбачають з боку слідчого обов`язку вчинення певних активних дій або прийняття рішення у результаті залучення особи до провадження як потерпілого.

На думку суду, положеннями КПК України встановлена презумпція виникнення у особи прав і обов`язків потерпілого з моменту подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого й до винесення вмотивованої постанови про відмову у визнанні потерпілим, а отже прийняття слідчим окремого рішення про визнання потерпілим, чинний КПК України не передбачає та не вимагає.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручається потерпілому особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення, але невручення такої пам`ятки особі не позбавляє її статусу потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки як зазначалося вище, момент виникнення таких прав і обов`язків передбачений ч.2 ст.55 КПК України та додаткового визнання зі сторони слідчого, дізнавача або прокурора не потребує.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що скарга заявника в частині визнання протиправною бездіяльність слідчого щодо не ознайомлення його з правами та обов`язками потерпілого є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки виходить за межі судового контролю під час досудового розслідування.

Керуючись статями 7, 9, 303-307, 372 КПК України,

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 10.09.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №000833 від 21.07.2020.

Зобов`язати старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 розглянути заяву ОСОБА_3 від 11.08.2025 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №000833 після проведення перевірки у вказаному кримінальному провадженні спеціалістом Західного офісу Держаудитслужби.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Повний текст ухвали буде оголошено 07.11.2025 о 09.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1