Справа № 344/4972/24
Провадження № 11-кп/4808/35/25
Категорія ч. 4 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 000067 за апеляційною скаргою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 червня 2024 року, згідно з яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, інваліда 1 групи з дитинства, раніше судимого: 24 травня 2022 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1, 4 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2022 року остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 (двох) років 1 (один) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

На підставі ст. 72 КК України зараховано в час відбуття покарання - час перебування ОСОБА_8 під вартою з 03 квітня 2019 року по 31 травня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

ОСОБА_8 маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, 31 грудня 2023 року близько 18 год. 13 хв. ОСОБА_8 зайшов до приміщення магазину «blisk» ТОВ «Шик і Блиск», який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 11. Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_8 , з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, підійшов до одного із виставкових стелажів, на полиці якого помітив товарно-матеріальні цінності, після чого в останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_8 , у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 202:2 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ЇХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 734/2023 від 06 листопада 2023 року, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08 листопада 2023 року), діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами та з метою незаконного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто з осіб, які б могли усвідомлюючи факт протиправного заволодіння майном, не спостерігає, таємно викрав із виставкових стелажів наступні товарно-матеріальні цінності: денний крем «Марберт Lifting Booster», SPF 15, ємкістю 50 мл, вартістю 2082,5 грн. без ПДВ; крем вітамінний для дуже сухої шкіри «Марберт Multi Active Care», ємкістю 50 мл, вартістю 1582,5 грн. без ПДВ; крем під очі анти віковий «Марберт Profuture Gold-rich», ємкістю 15 мл, вартістю 1349,17 грн. без ПДВ, сховавши їх до кишені своєї куртки, після чого з викраденим майном вийшов з магазину, не здійснивши оплату за вказаний товар.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Шик і Блиск» майнову шкоду на загальну суму 5014 гривень 17 копійок.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2022 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Виключити з резолютивної частини вироку абзац 4, згідно якого на підставі ст. 72 КК України зараховано в час відбуття покарання - час перебування ОСОБА_8 під вартою з 03 квітня 2019 по 31 травня 2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Вважає вирок суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, внаслідок м`якості.

Зазначає, що суд не виконав вказаних вимог, належно не мотивував свого рішення про призначення покарання та неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність. Допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст. 412 КПК України.

Наголошує, що на підставі ст. 72 КК України зараховано в час відбуття покарання - час перебування ОСОБА_8 під вартою з 03 квітня 2019 року по 31 травня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Проте суд безпідставно зарахував в термін відбування покарання строк з 03 квітня 2019 року по 31 травня 2019 року - покарання, яке відбував за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2022 року. Тобто, фактично застосував норми ч. 4 ст. 70 КК України. Таке застосування закону суперечить змісту відповідної правової норми.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 заперечили з приводу апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення.

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України.

Прокурор оскаржує вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, тому суд апеляційної інстанції перевіряє оскаржений вирок в цій частині.

За приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вище вимог закону при визначенні ОСОБА_8 покарання та ним було належним чином не враховано всі обставини кримінального провадження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який повністю визнав вину у скоєному, не працює, є інвалідом І групи з дитинства, на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебуває; його поведінку під час та після вчинення кримінального правопорушення (усвідомив наслідки своєї поведінки, його негативне відношення до скоєного після вчинення злочину, розкаяння у вчиненому).

Суд першої інстанції, як зазначено у вироку, визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття ОСОБА_8 , активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення, відшкодування збитків шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Крім того суд першої інстанції взяв до уваги зміст досудової доповіді, згідно якої беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку та умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1, 4 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2022 року остаточно призначив ОСОБА_8 до відбування покарання у виді 2 (двох) років 1 (один) місяців позбавлення волі.

Крім того суд першої інстанції дійшов висновку, що початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

На підставі ст. 72 КК України зарахував в час відбуття покарання - час перебування ОСОБА_8 під вартою з 03 квітня 2019 року по 31 травня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Проте колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

У вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, суд першої інстанції, не в повній мірі дотримався вимог ст. 370 КПК України в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 72 КК України.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 статті 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частині першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в суді буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно зарахував в термін відбування покарання строк з 03 квітня 2019 року по 31 травня 2019 року - покарання, яке відбував за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2022 року.

Таким чином суд першої інстанції фактично застосував норми ч. 4 ст. 70 КК України і таке застосування закону суперечить змісту відповідної правової норми.

Згідно з ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України необхідність застосування більш суворого покарання є однією із підстав для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що вирок суду в частині призначення обвинуваченому покарання необхідно скасувати з постановленням в цій частині нового вироку.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані особи обвинуваченого ОСОБА_8 , наявність обставин, що пом`якшують покарання, вчинення злочину повторно в умовах воєнного стану, а також підвищену суспільну небезпеку даного виду злочину, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2022 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими громадянами, у зв`язку із чим апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 374, 404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.

Постановити відносно ОСОБА_8 новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2022 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5