Справа № 197/1350/25
Провадження № 1-кп/197/9/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року с-ще Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисниці - адвокатки ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розівка, Широківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця Збройних сил України військової частини НОМЕР_1 , який перебував на посаді старшого стрільця 3 відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який подовжено до теперішнього часу.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, Указом Президентом України від 24.02.2022 № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" (далі Указ Президента України № 65/2022), на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошено загальну мобілізацію.

На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань, з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-XII від 21.10.1993 підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації, якого згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 призначено на посаду старшого стрільця відділення взводу охорони управління 26 окремої бригади ВОС 100868Т.

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII, з 28.06.2022 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Крім цього, відповідно до наказу начальника штабу військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2024 старший солдат ОСОБА_4 вважається таким, що нез`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посаді старшого стрільця 3 відділення взводу охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "старший солдат", діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24 березня 1999 року та військової присяги, 21.10.2024 направлений для проходження лікування до неврологічного відділення Криворізької міської лікарні № 17. Водночас, під час перебування на лікуванні старший солдат ОСОБА_4 виписаний із зазначеного медичного закладу за порушення режиму, після чого повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась в АДРЕСА_2 , однак до розташування вказаної військової частини не прибув, чим без поважних причин та без дозволу командування, нез`явився до пункту дислокації військової частини, командуванню про причини свого неприбуття не повідомляв, хоча об`єктивно повинен був і мав можливість це зробити, став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Крім того, 03.10.2025, приблизно о 19:10, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останньою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою позбавлення життя іншої особи, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх протиправних дій і передбачаючи тяжкі наслідки, які можуть настати від їх здійснення, з урахуванням способу спричинення, діючи швидко та рішуче, перебуваючи на відкритій місцевості вказаного домоволодіння, стоячи позаду ОСОБА_6 , яка була обернена до нього спиною, правою рукою охопив шию останньої та продовжував її стискати протягом 3-4 хвилин, чим спричинив механічну асфіксію, яка виникла внаслідок тупої травми шиї, від чого ОСОБА_6 померла на місці події. Переконавшись, що остання померла, ОСОБА_4 переклав тіло в ряднину, виніс її з місця вчинення злочину та скинув у колодязь, який знаходився на відстані 80 метрів від вищевказаного будинку. Причиною смерті ОСОБА_6 є асфіксія, тупа травма шиї, яка виникла внаслідок тупої травми шиї.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та пояснив суду, що він дійсно не з`явився вчасно на військову службу у військову частину після лікування без поважних причин, так як відчув страх, що його відправлять безпосередньо на лінію фронту для участі у бойових діях. Окрім того, 03.10.2025 він був у гостях у друга ОСОБА_7 та вживав з ним алкоголь. Туди ж прийшла ОСОБА_6 , яка сказала, що написала заяву на ОСОБА_7 за СЗЧ і те, що він її побив. Потім вона теж з ними сіла вживати алкоголь. Через, приблизно, 10 хв вона пішла від них. В подальшому друг ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_4 піти до ОСОБА_6 і з`ясувати, чому вона написала на нього заяву. ОСОБА_4 пішов туди за компанію. ОСОБА_4 на той час вжив орієнтовно пів літри горілки і перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли вони зайшли в дім ОСОБА_6 і ОСОБА_7 почав з`ясовувати причини подачі на нього заяви у поліцію, ОСОБА_6 почала до нього сваритися і кричати. А в подальшому, почала кричати до ОСОБА_4 з причин, чому він прийшов до неї в двір і сказала, що також на нього напише в поліцію заяву за СЗЧ. Тоді, коли вона обернулася до ОСОБА_7 обличчям, а до ОСОБА_4 була спиною, той охопив своєю правою рукою її шию і зафіксував так, що вона не змогла дихати і тримав десь 3-4 хв. Коли він її відпустив, вона вже не дихала, ознак життя не подавала. В подальшому ОСОБА_4 обгорнув ОСОБА_6 в ряднину і заніс в колодязь за 80 м від місця скоєння злочину і вкинув її тіло туди. Обвинувачений просив суд призначити йому покарання із врахуванням його відношення до вчиненого і щирого каяття.

Оскільки обвинувачений не оспорював фактичних обставин справи та у судовому засіданні визнав свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням у повному обсязі, суд за згодою учасників визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які не оспорювалися жодним з учасників судового розгляду з огляду на положення ч. 3 ст. 349 КПК України, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, показання якого повністю підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, суд переконався у добровільності та істинності його позиції, а також йому було роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, на що він погодився.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану та ч. 1 ст. 115 КК України - умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Винуватість підсудного у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень повністю доведена і не оспорюється жодним учасником судового розгляду.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує пом`якшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, в обвинувачені не зазначено.

Як особа обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, позитивно характеризується за місцем роботи та військової служби, до СЗЧ.

Відповідно до ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд також з огляду на положення ч. 6 ст. 368 КПК України враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №570/3743/15-к, відповідно до якого покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи ступінь тяжкості та характер суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами, особу обвинуваченого, який є особою молодого віку та не судимий, беручи до уваги наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій відповідних статей із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України та призначенням остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Строк відбування покарання за цим вироком обвинуваченому слід обчислювати з дня набрання ним законної сили, зарахувавши відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання, остаточного призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з дня затримання -10.10.2025.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою недопущення ухилення його від призначеного покарання та забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне залишити обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з ухвалою слідчого судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.10.2025 було накладено арешт на фрагмент нижньої вставної щелепи, жіночу шапку фіолетового кольору, на якій знаходився фрагмент верхньої вставної щелепи, гумове покриття із слідами нашарування речовини бурого кольору, емальовану миску білого кольору із слідами речовини бурого кольору, фрагмент ковдри. У зв`язку з тим, що в подальшому застосуванні арешту вказаного майна відпала необхідність, суд вважає за доцільне відповідно до ст. 174 КПК України скасувати накладений арешт.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експертів у розмірі 26742 грн, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 84-86, 91, 94, 100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому наступне покарання:

- за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили, зарахувавши у нього строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з дня затримання 10 жовтня 2025 року по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку день за день.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити до набрання цим вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , витрати на залучення експерта у розмірі 26742 (двадцять шість тисяч сімсот сорок дві) гривні на користь держави.

Скасувати арешт майна, накладений за ухвалою слідчого судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.10.2025 на фрагмент нижньої вставної щелепи, жіночу шапку фіолетового кольору, на якій знаходився фрагмент верхньої вставної щелепи, гумове покриття із слідами нашарування речовини бурого кольору, емальовану миску булого кольору із слідами речовини бурого кольору, фрагмент ковдри.

Речові докази: наволочку сірого кольору, труси чорного кольору, гребінець червоного кольору із залишками волосся на ньому, мобільний телефон червоно-чорного кольору "Нокіа", фрагмент нижньої вставної щелепи, жіночу шапку фіолетового кольору, на які знаходиться фрагмент верхньої вставної щелепи, гумове покриття із слідами нашарування речовини бурого кольору, емальовану миску білого кольору із слідами речовини бурого кольору, фрагмент ковдри, чорну зимову куртку, шапку чорного кольору, яка знаходиться в кишені куртки, кофту кольору оливки, марки "ЗСУ", штани піксельні "ЗСУ", кросівки чорного кольору - знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1