Провадження № 11-кп/824/6249/2025Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника в режимі відеоконференції - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 у до 23 січня 2026 року включно.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначив, що ОСОБА_8 , будучи неізольованим на даному етапі кримінального провадження від суспільства в рамках такого запобіжного заходу як тримання під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності, при першій можливості, може переховуватись від суду. Також, суд звернув увагу на можливі наявні зв`язки обвинуваченого з представниками держави-агресора. Крім того, враховуючи стадію кримінального провадження (судове провадження), обізнаність обвинуваченого про свідків у кримінальному провадженні, які мають надати свої показання в суді, суд дійшов висновку, що обвинувачений може незаконно впливати на останніх з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або розглянути альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Зазначає, що умови в ДУ «Київський слідчий ізолятор» визнані рішеннями ЄСПЛ неналежними та такими, які принижують честь та гідність, а також з урахуванням того, що ОСОБА_8 надмірно тривалий час утримується під вартою, що дає підстави змінити останньому раніше обраний запобіжний захід на інший, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, зазначає, що в ОСОБА_8 в умовах тримання під вартою погіршився стан здоров`я.

Вважає, що прокурором не було надано переконливих та належних доказів щодо існування заявлених ризиків, зокрема ухилення від суду. Жоден із заявлених ризиків не існує. Всі експертні дослідження завершені, усі свідки допитані, крім того, змінились обставини, які вказують на незаконність звинувачень.

Крім того, захисник не погоджується з твердженням, що за ст.ст. 111, 255 КК України не може бути застосований альтернативний запобіжний захід, окрім тримання під вартою, оскільки такі твердження не ґрунтуються на законі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали контрольного провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 255 КК України.

Прокурор у своєму клопотанні про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились та неможливо запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде виправданою та єдино можливою.

Суд першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора зазначив, що враховуючи суть обвинувачення та його обставини, ОСОБА_8 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів, їх специфіку, виправданим є подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, що мотивовано в ухвалі суду першої інстанції.

Таким чином, на думку колегії суддів, доведеною є актуальність зазначених стороною обвинувачення ризиків, окрім цього, колегія суддів приходить до висновку, що протиправна поведінка ОСОБА_8 , що є потенційно небезпечною і загрозливою для інтересів та суверенітету держави Україна, і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Окрім того, є безпідставними твердження захисника обвинуваченого про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, зважаючи на високий рівень суспільної небезпеки інкримінованих кримінальних правопорушень.

Така ж позиція і висловлена у рішенні Конституційного Суду України від 19 червня 2024 року № 7-р(ІІ)/2024, де вказано, що ч. 6 ст. 176 КПК України відповідає положенням Конституції України, а право застосовувати чи не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави належить суду чи слідчому судді, виходячи із конкретних обставин справи та наявних ризиків. Як вказано у Рішенні, законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6ст. 176 КПК України не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин установлених ст.ст. 177, 178 КПК України.

Відтак наведене, свідчить про те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення відносно ОСОБА_8 розміру застави, забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, не можуть бути визнані обґрунтованими доводи захисника щодо відсутності ризиків неправомірної поведінки обвинуваченого, оскільки судовий розгляд триває, отже встановлені судом ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України зберігаються та є актуальними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З огляду на це, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить запобігання встановленим ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Підтверджень того, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора за матеріалами справи не встановлено.

Відтак, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

З огляду на вказані обставини провадження, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв законне та обґрунтоване рішення. Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі сторони захисту мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни оскаржуваної ухвали за наслідками апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя