Провадження № 1-кп/344/1242/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів-Подільський Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої, за наступних обставин.

Так, 23 червня 2025 року приблизно о 11 год. 06 хв. у світлу пору доби та суху погоду водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом марки «Volvo XC-60» номерний знак НОМЕР_2 заїхав на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_3 . Маючи намір проїхати заднім ходом на місце паркування ОСОБА_5 розпочав маневр руху заднім ходом вздовж будинку. У цей час позаду керованого ним транспортного засобу марки «Volvo XC-60» у попутному з ним напрямку в темпі повільної ходи, прибудинковим проїздом йшла пішохід ОСОБА_9 . Водій ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода, перед початком руху належним чином не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, рухаючись заднім ходом проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_9 . При цьому, водій ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.3б, п. 2.3д, п. 10.1, п. 10.9 та п. 12.3. В результаті порушення водієм ОСОБА_5 зазначених пунктів Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної закритої тупої травми грудної клітини та її органів, органів черевної порожнини та заочеревинного простору, тазу, з множинними переломами кісток скелету, забоями та розривами внутрішніх органів, крововиливом в черевну порожнину, яка ускладнилась тяжким травматичним шоком від яких 23 червня 2025 року в КНП «ОКЛ ІФ ОР» настала її смерть.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини та суду пояснив, що 23 червня цього року близько 11 год. він, керуючи транспортним засобом марки «Volvo XC-60», здавав заднім ходом в двір. Дивився в дзеркала та камеру. По заді бачив стареньку жінку, їхав потихеньку, а коли вона пропала з монітору камери він зупинився, вийшов і побачив, що вона лежить на відстані близько двох метрів до машини. Вона впала і вдарилася головою. Він її не чіпав, щоб не зашкодити, підбіг до вікна її доньки, постукав і остання вийшла, жінку завели додому, а він автомобіль поставив на стоянку і пішов додому. Все відбулось швидко, жодних ударів та наїзду він не відчув. Того ж дня до нього підійшла донька цієї жінки пані ОСОБА_10 і повідомила, що на записі відеокамери видно, як він здійснив наїзд на її маму, яка через це померла. Він визнав, що не дотримався зазначених вище Правил дорожнього руху, був не уважний і шкодує, що так сталося. Вину у вчиненому визнав повністю, перед донькою потерпілої вибачився, завдані збитки добровільно відшкодував. Вони з потерпілою є сусідами. Просив врахувати, що він інвалід війни другої групи та учасник бойових дій, на війні отримав мінно-вибухове поранення і не може довго сам ходити. В нього на утриманні є малолітня донька та мама, яка має онкологічне захворювання. Йому для нормального пересування та життя потрібно користуватися транспортним засобом, тому просив суворо не карати і не позбавляти його по можливості права керування. У вчиненому щиро каявся.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного; його вік; стан здоров`я та його майновий стан; він не працює; одружений; має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також матір ОСОБА_12 , яка є особою з інвалідністю другої групи; він також є особою з інвалідністю 2 групи; в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» ОСОБА_5 звертався двічі, останній раз 02 липня 2021 року, в КНП «ПНЦ ІФ ОР» не звертався, амбулаторну допомогу не отримує.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є повне та беззастережне визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім цього, в досудовій доповіді Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначено про низькій рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_5 на думку органу пробації можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з встановленням іспитового строку два роки та з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, потерпілої та її представника, які просили суворо обвинуваченого не карати і волі не позбавляти, обвинуваченого, який просив суворо не карати, та його захисника, який просив застосувати ст. 75 КК України встановивши іспитовий строк один рік та не позбавляти права керування транспортними засобами, суд, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності покарання, вважає, що ОСОБА_5 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, то суд, враховуючи, що за медичними рекомендаціями ОСОБА_5 для пересування потребує використання транспортного засобу, вважає, що таке покарання призначати не доцільно.

Крім цього, з урахуванням викладених вище обставин, а також особи обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності раніше не судимий, до якого відсутні будь-які претензії у потерпілої, крім цього, обвинувачений втратив сина ОСОБА_13 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув на війні, він також є учасником АТО та учасником бойових дій, був поранений, а також неодноразово нагороджений різного роду знаками, відзнаками та медалями, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 судом не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, та призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (служби).

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 10350 (десять тисяч триста п`ятдесят) гривень 88 коп. процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази:

-автомобіль марки «Volvo XC-60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на території майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області (постанова слідчого від 24 червня 2025 року), - повернути власнику ОСОБА_14 ;

-змив речовини бурого кольору схожий на кров та слід структури матеріалу на темній дактилоплівці (постанова слідчого від 24 червня 2025 року), - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Головуючий-суддя ОСОБА_15