Провадження №11-кп/801/141/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000202, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.03.2025 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки села Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , заміжньої, працюючої молодшою медичною сестрою прибиральницею КНП ВОКЛ імені Миколи Пирогова, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно із ч. 1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 1272 (одна тисяча двісті сімдесят дві) гривні 24 копійки.

Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

Місцевий суд установив, що ОСОБА_7 , будучи обізнаною у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який діє і на даний час, 19.03.2025 близько 09 години 00 хвилин проїжджаючи поряд із будинком № 1 по вулиці Володимира Антоновича у місті Вінниці, помітила на проїжджій частині дороги жіночий гаманець чорного кольору, належний ОСОБА_9 . В цей час у неї виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна та з цією метою ОСОБА_7 керуючись жагою до легкої наживи, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрала гаманець, вартістю згідно висновку експерта 260,00 гривень, з грошовими коштами всередині в загальній сумі 16380,00 гривень. у подальшому, ОСОБА_7 покинула місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 16640,00 гривень.

Ці дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2025 року через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить закрити кримінальне провадження на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2, 417 КПК України у зв`язку з відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд надав невірну оцінку установленим фактичним обставинам цього провадження, кваліфікувавши її дії як таємне викрадення чужого майна, оскільки її дії свідчать про знахідку. На переконання обвинуваченої місцевий суд мав врахувати, що потерпіла остаточно загубила свій гаманець, не знала про місце його втрати, натомість вона (обвинувачена) не мала наміру обернути знайдене на свою користь, оскільки знайдений гаманець з усіма грошовими коштами був у неї вилучений працівниками правоохоронних органів.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту з підстав, викладених в ній та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, зазначені норми закону в частині доведеності вини, кваліфікації дій особи та призначення покарання дотримані, а висновки належним чином обґрунтовані.

Під таємним викраденням чужого майна (крадіжка) слід розуміти дії, вчинені винною особою непомітно для інших осіб з метою обернення на свою користь майна, яке їй не належить і завідомо для цієї особи є чужим. Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення. Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього кримінального правопорушення, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки - місце, час, спосіб та обставини скоєння кримінального правопорушення.

Предметом крадіжки завжди є будь-яке чуже майно чи майнові права на нього. Нерідко це майно може знаходитися на відкритій місцевості, у місцях загального користування чи перебувати в іншому доступному місці. Правовий режим такого майна не завжди означає, що воно є нічийним, таким, від якого власник відмовився чи втратив з ним зв`язок.

Про те, що майно, доступ до якого був неутруднений, має власника, що воно тимчасово з якихось причин опинилося поза увагою останнього, що власник фактично не втратив над ним контролю і завжди може його поновити, а також те, що особа, яка виявляє таке майно й заволодіває ним, фактично викрадає його, можуть свідчити такі обставини:

- індивідуальні відмінні ознаки предмета майна (тип, вид, найменування, особливості тощо), з вигляду яких винна особа в змозі визначити власника майна;

- конкретна характеристика місця перебування майна на момент його виявлення, яка дає можливість визначити (побачити, виявити) межі приватності місця знаходження майна;

- зазвичай нетривалий час, упродовж якого у винної особи визріває і реалізується намір заволодіти майном;

- причини появи майна на місці виявлення, умови та обставини його перебування там, з яких можна визначити ознаки належності майна конкретній особі та простежити її зв`язок з ним.

Про умисел на викрадення майна за аналізованих підстав може свідчити поведінка винної особи під час та після злочину. Навіть якщо ця особа до виявлення майна мала якийсь свій порядок дій, після його виявлення відмовляється від своїх планів, заволодіває майном і зникає з місця події.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченої про те, що вона знайшла загублену річ, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 18.07.2019 року (справа № 761/31918/17) визначив критерії відмінності крадіжки від знахідки, що полягає у п`яти елементах.

Так, на відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відоме; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати й сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; ґ) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Суд касаційної інстанції виснував, що якщо привласнення майна відбувається в адміністративних приміщеннях, пунктах здійснення розрахунково-касових операцій та інших громадських місцях з обмеженим простором, в таких випадках слід констатувати презумпцію «забутості» речі її власником: у подібних випадках особа, яка привласнює річ, має розуміти, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона фактично не вийшла з володіння власника, а лише залишена чи забута ним.

Вказане означає, що для майна, що знайдено в громадських місцях з обмеженим простором існує презумція забутості, тобто майно є не загубленим потерпілим, а забутим. Знахідка можлива лише щодо загубленої речі. Таким чином для майна, що перебуває у місці з обмеженим простором не застосовуються 5 критеріїв. Заволодіння таким майном завжди є крадіжкою.

Простіше вказати наступну формулу розмежування: майно може бути загубленим або забутим в будь-якому місці. Знахідка можлива лише щодо загубленої речі. Забута річ взагалі не може бути знахідкою. Для того, щоб оцінити чи є загублена річ знахідкою слід перевірити обставини заволодіння нею на предмет 5 критеріїв. Майно, яким заволодівають у приміщеннях з обмеженим простором є завжди забутим - критерії не застосовуються.

Стверджувати, що якщо майно виявлено в загальнодоступному місці ( на дорозі) є відповідно автоматично загубленим, а дії особи відповідно є діями, що складають знахідку, є неправильним трактування вказаної постанови.

У цьому провадженні місцевий суд окрім показань обвинуваченої та потерпілої дослідив письмові докази відеозапис, із якого установлено, що 19.03.2025 о 09:04:10 годині на проїжджій частині дороги, біля тротуару зупиняється автомобіль марки «Дачія». Із пасажирського сидіння вказаного автомобіля виходить жінка у чорній хустці (потерпіла), йде по тротуару та заходить у приміщення. Автомобіль здійснює маневр, перепарковується. Під час здійснення маневру автомобіля видно, що на проїжджій частині дороги лежить предмет чорного кольору, якого до приїзду автомобіля «Дачія» на цій ділянці дороги не було. Водій виходить із автомобіля та теж йде по тротуару у напрямку жінки у чорній хустці. О 09:06:15 годині по дорозі проїздить автомобіль (пікап) білого кольору, проїжджає припаркований автомобіль «Дачія» та через декілька секунд, заднім ходом, повертається назад та зупиняється посеред проїзної частини дороги. Із переднього пасажирського сидіння виходить жінка (обвинувачена) та підходить до автомобіля «Дачія». В цей час по проїжджій частині проїздить інший автомобіль. Жінка (обвинувачена) стоїть поряд із автомобілем «Дачія», оглядається. Вказана особа жіночої статті нахиляється о 09:07:18 годині, після чого йде назад до автомобіля білого кольору. Після чого білий пікап починає рух та їде далі по проїзній частині дороги. О 09:07:46 годині до автомобіля «Дачія» приходить водій, відкриває транспортний засіб, оглядає його всередині та повертається до приміщення магазину. О 09:09:10 годині до автомобіля «Дачія» підходять водій та жінка у чорній хустці (потерпіла), кладуть до салону транспортного засобу наявні у них речі, щось шукають в автомобілі та їдуть із місця події. На проїжджій частині дороги предмету чорного кольору немає.

Оцінюючи дії ОСОБА_7 у відповідності до вищенаведених критеріїв місцевий суд вірно зазначив, що (1) гаманець не вибув з володіння власника, а перебував поза увагою потерпілої менше ніж 3 хвилини 8 секунд; (2) місцезнаходження цього майна власнику було відоме, оскільки раніше ніж через 3 хвилини 8 секунд, потерпіла виявила відсутність гаманця, послала свого родича подивитись в машині і біля, і якщо б за 30 секунд до цього ОСОБА_7 не викрала вказаний гаманець, він був би повернутий потерпілій; (3) між втратою майна та його знахідкою не пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим, про що свідчить час зазначений вище біля трьох хвилин і дії потерпілої, яка шукала гаманець на місці події, і лише коли його не зайшла поїхала до попереднього магазину, а потім знову повернулась; (4) ОСОБА_7 як особа, яка знайшла майно чинила активні дії, спрямовані на вилучення майна з володіння власника, а саме побачивши майно, наказала чоловіку зупинитись, змінити напрямок руху, їхати заднім ходом по дорозі до майна; (5) ОСОБА_7 мала можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна, оскільки майно було виявлено нею біля автомобіля і до виявлення власника майна їй необхідно було пробути на місці події на 30 секунд довше, а не образу тікати.

Вказане очевидно доводить наявність у діях ОСОБА_7 ознак таємного викрадення чужого майна та її дії вірно судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2025 року у кримінальному провадженні № 0000202, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.03.2025 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: