Провадження №1-кс/523/6027/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000146 від 29.08.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липецьке Котовського р-н Одеської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за котрактом на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії дозиметриста 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, у званні "молодший сержант", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , розглянувши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146 від 29.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України, звернувся до Пересипського районного суду міста Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_5 .

Відповідно до даного клопотання, ОСОБА_5 , проходячи військову службу за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії дозиметриста 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ,у званні «молодший сержант», керуючись корисливим умислом, спрямованим на незаконне збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дії та бажаючи їх настання, усвідомлюючи вимоги законодавства щодо порядку перетинання державного кордону України громадянами України, будучи обізнаним із способами та порядком здійснення охорони державного кордону України, місць дислокації мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, вирішив використати відомі йому, як службовій особі ДПСУ відомості щодо ділянок державного кордону України, де можливо здійснити незаконне переправлення осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Так, приблизно в червні 2025 року інспектор прикордонної служби3 категорії дозиметрист 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_7 , з яким у нього склалися приятельські відносини.

В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 26.08.2025 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом використання інформації щодо облаштування державного кордону України, у зоні виконання ним своїх службових обов`язків у складі НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ з метою організації незаконного переправлення через державний кордон України громадян України чоловічої статі, виїзд яких обмежений у зв`язку із веденням на території України воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.08.2025 приблизно о 18:20 ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_7 поблизу магазину «Аляска», що знаходиться по вулиці Соборній у м. Подільськ Одеської області.

В ході розмови, ОСОБА_7 вирішив поцікавитись у ОСОБА_5 , як в службової особи ДПСУ, яка в силу займаної посади обізнана з порядком перетину державного кордон України різними групами населення, способом законного перетину державного кордон України громадянами України у віці від 18 до 22 років та ймовірною можливістю підняття віку осіб, виїзд за кордон, яким може бути дозволений в подальшому.

Так, ОСОБА_5 перебуваючи у вищевказаному місці, володіючи інформацією щодо наявності бажання у ОСОБА_7 законно перетнути державний кордон України вирішив використати відому йому інформацію, як службової особи НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, щодо місць облаштування державного кордон України, де можливо здійснити незаконне переміщення особи на територію Республіки Молдова т.з. пмр, з метою організації та здійснення незаконного переміщення через державний кордон України громадянина України, виїзд якого обмежений, у зв`язку із веденням на території України воєнного стану - ОСОБА_7 .

Додатково, ОСОБА_5 , в ході розмови повідомив, ОСОБА_7 , що за вказані дії він має намір отримати від нього грошові кошти у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США.

Усвідомлюючи, що ОСОБА_5 є діючим військовослужбовцем НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ та має намір вчинити неправомірні ОСОБА_7 звернувся з відповідним повідомленням до правоохоронних органів.

Продовжуючи свої неправомірні дії направлені на організацію незаконного переміщення осіб через державний кордон України громадянина України чоловічої статі, виїзд якого обмежений з території України у зв`язку із введенням на території України воєнного стану ОСОБА_5 використовуючи належний йому номер мобільного телефону НОМЕР_2 13.09.2025 приблизно о 15:00 призначив ОСОБА_7 зустріч поблизу магазину «Міраж» по вулиці Соборній у м. Подільськ Одеської області.

Так, в ході зустрічі, яка тривала в період часу, приблизно з 15:10 до 16:00 13.09.2025 ОСОБА_5 детально проінструктував ОСОБА_7 щодо шляхів незаконного переміщення через державний кордон України, вказав, що найбільш безпечне місце для незаконного перетину державного кордон України на територію Республіки Молдова т.з. пмр знаходиться у с. Новокрасне Подільського р-н. Одеської області, куди ОСОБА_7 має прибути 15.09.2025 у вечірній час, з метою прихованого переміщення до державного кордон України та уникнення зустрічі з нарядами ДПСУ, які несуть службу на вказаній ділянці державного кордону України, крім того ОСОБА_5 вказав, щоб ОСОБА_8 взяв з собою кусачки для подолання можливих перешкод у вигляді колючого дроту.

Додатково в ході спілкування, ОСОБА_5 , продовжуючи виконувати свої злочинні дії, керуючись корисливим мотивом, повідомив ОСОБА_7 , як необхідно спілкуватися з військовослужбовцями ДПСУ, у разі зупинки ними ОСОБА_8 перед в`їздом в контрольований прикордонний район, та ще раз наголосив про необхідність надання йому грошових коштів за його неправомірні дії направленні на організацію його незаконного переміщення через державний кордон України у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США.

В подальшому, 15.09.2025, приблизно о 11:00, ОСОБА_5 використовуючи належний йому номер мобільного телефону НОМЕР_2 повідомив ОСОБА_8 , що їм необхідно зустрітися пізніше того ж дня, приблизно о 19:00 у м. Подільськ Одеської області, для здійснення його незаконного переміщення через державний кордон України, у відповідності до заздалегідь озвученого ОСОБА_5 злочинного плану.

Так, 15.09.2025, приблизно о 19:14, перебуваючи за адресою: Одеська обл., м. Подільск, вул. Армійська, буд 622Б, ОСОБА_5 додатково роз`яснив ОСОБА_8 шляхи незаконного переміщення його через державний кордон України поблизу с. Новокрасне Подільського р-н. Одеської області, зокрема шляхом демонстрації на екрані власного мобільного телефону за допомогою додатку «Google maps» ділянки державного кордону України, де можливо здійснити незаконне переміщення на територію Республіки Молдова т.з. пмр.

В подальшому, перебуваючи у вищевказаному місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх злочинні наслідки, бажаючи їх настання, доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_5 отримав відОСОБА_7 грошові кошти у сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США (що відповідно до курсу НБУ станом на 15.09.2025 становить 185 535 грн.) за організацію його незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Молдова т.з. пмр, в обхід офіційних пунктів пропуску та прикордонних нарядів, шляхом керівництва такими діями, а також сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод.

Після вищевказаних дій, ОСОБА_5 15.09.2025 викрито та затримано працівниками правоохоронного органу у порядку ст. 208 КПК України.

За вищевикладених обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод, службовою особою з використанням службового становища, з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджуються:

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.09.2025;

-Протоколом огляду і вручення грошових коштів від 15.09.2025;

-Протоколом затримання ОСОБА_5 від 15.09.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 15.09.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.09.2025;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.09.2025;

-Матеріалами НСРД щодо яких наразі триває процедура скасування грифу секретності.

-Іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до клопотання, наявні наступні ризики:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно ст. 12 КК України відносять до категорії тяжких та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того встановлено, що ОСОБА_5 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що може надати йому можливість переховуватись від органів досудового розслідування, або суду.

Також слід зауважити, що ОСОБА_5 під час проходження військової служби здійснював охорону державного кордону України, а тому останній обізнаний щодо локацій місць де є можливість здійснити виїзд за межі України, а отже є обґрунтовані підстави вважати, що він може здійснити виїзд за межі країни з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_5 є діючим військовослужбовцем НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, який здійснює свою діяльність на ділянці державного кордону, де ОСОБА_5 мав намір вчинити кримінальне правопорушення, крім того, останній має доступ до службової документації НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, що може використати з метою їх знищення, схову, спотворення з метою неможливості їх вивчення органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Наявний обґрунтований ризик, щоОСОБА_5 з метою укриття своєї злочинної діяльності може впливати на свідків які є військовослужбовцями та з числа цивільних осіб, що мешкають на прикордонній території, зокрема на тих, які були очевидцями події, в тому числі шляхом використання зв`язків в Державній прикордонній службі України, погроз, залякування, створення перешкод в переміщенні через державний кордон, тощо, щоб ті надавали показання на його користь. Слід зауважити, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, у зв`язку із покладеними на нього обов`язками військової служби, має доступ до зброї, що може призвести до її використання для впливу на свідків шляхом залякування та погрозою застосування насильства.

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зокрема, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

- п. 5 ч. 2 ст. 177 КПК України - продовжувати вчинювати свою злочинну діяльність, зокрема продовжити незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, а також вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема, щодо тиску на учасників провадження.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_5 викрито на вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на думку сторони обвинувачення застава у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів зможе забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків

Таким чином розмір застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень зможе забезпечити підозрюваним ОСОБА_5 виконання покладених на нього обов`язків.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.2010 визначено, що, при встановлені суми застави, яка перевищує платоспроможність підозрюваного (обвинуваченого), слід враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється (обвинувачувався), а також його «професійне середовище». Судом враховуючи винятковий характер справи виправдано корегування суми для звільнення під заставу з рівнем передбачуваної відповідальності для забезпечення того, щоб винні не мали стимулу уникнути правосуддя і знехтувати заходами безпеки. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного (обвинуваченого), не є достатнім для забезпечення його явки у судове засідання.

У разі внесення застави визначити необхідність виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Зокрема, у справі «Яблонський проти Польщі» №33492/96, пункт 83, від 21.12.2000 року, суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця Стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за межами м Одеса, а покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, і невиконання процесуальних обов`язків підозрюваним та до невиправданого затягування досудового розслідування та судового розгляду.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 тобто за межами м. Одеси, що може надати йому можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Під час досудового розслідування, встановивши наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, зазначивши при цьому, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, може переховуватися від органів досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, просив задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою.

Захисник та підозрюваний вважали, що ризики прокурором не доведені, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню на підставі наступного.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує ризики передбачені ст.177 КПК України, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання (за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі), той факт, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на момент вчинення правопорушення був військовослужбовцем.

Окрім цього, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду з прав людини, «у п-п.» «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру». У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства (1994), суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болкарії» (2001 рік), Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 2, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, існує реальний ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється.

Крім цього, є реальна загроза того, що останній у разі не застосування запобіжного заходу буде переховуватися на території іншої країни.

Таким чином, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню останнім своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, ОСОБА_5 , в міру своєї професіональної діяльності, достовірно знає яким чином знищити, сховати або спотворити речові докази, місцезнаходження яких на даний час не встановлено, в яких наявні відомості стосовно вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та викривити відомості, які мають істотне значення для встановлення його обставин, враховуючи те, що на даний час досудове розслідування не завершено, тривають слідчі дії, тобто наявний ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків військовослужбовців та інших осіб причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні, які на даний час встановлюються в ході проведення досудового розслідування, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню. При цьому, враховуючи те, що суд безпосередньо досліджує докази, є можливість того, що ОСОБА_5 вплине на свідків до їх допиту у судовому засідання та вони змінять свої покази і таким чином завдасть перешкоду прийняттю обґрунтованого та законного рішення.

Так, перебування ОСОБА_5 під іншим більш м`яким запобіжним заходом або при його відсутності, не виключає можливості здійснення впливу на вказаних осіб.

Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки з метою уникнення від кримінальної відповідальності спроможна продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також може вчинити нове, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 наявні у вказаному кримінальному провадженні інтереси суспільства, держави, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи підозрюваного неможливість виконання останнім своїх процесуальних обов`язків належним чином, тому обрання до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним достатнім запобіжним заходом для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 наявні у вказаному кримінальному провадженні інтереси суспільства, держави, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи підозрюваного неможливість виконання останнім своїх процесуальних обов`язків належним чином, тому обрання до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним достатнім запобіжним заходом для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням особи підозрюваного та обставин злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, який перевищує межі розміру передбаченого ст.182 КПК України, який передбачений для осіб підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину, але позбавленний можливості виходити за межі клопотання, .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 13.11.2025 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі - 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2025 року - 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні

та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до Головного управління ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст.182 ч.8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 13.11.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1