Провадження № 1-кп/202/370/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344 від 12 лютого 2014 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю хут. Веселий М`ясниковського району Ростовської області РФ, громадянина Росії, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючи на утриманні неповнолітніх дітей, маючого середню-технічну освіту, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України- раніше засудженого 31.01.2000 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ст.94 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі, звільненому 31.01.2007 року по відбуванню терміну покарання, 19.06.2009 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.263 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненому 30.11.2010 року на підставі постанови Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 22.11.2010 року достроково на невідбутий строк 6 місяців 27 днів,

-обвинуваченого за ч. 3 ст.297 КК України

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2014 року приблизно о 14 годин 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на території кладовища, розташованого по вул.Кіма у м.Краматорську. Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_4 біля місць поховання побачив на землі металеві столи. В цей час у ОСОБА_4 виник єдиний злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння предметами з місць поховання з метою подальшої їх реалізації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння предметами з місця поховання ОСОБА_5 , ОСОБА_4 демонструючи негативне відношення до суспільних принципів у частині поваги;: до померлих та місцям їх поховання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів незаконно заволодів майном, що належало потерпілій ОСОБА_6 , а саме металевою стільницею бежевого кольору, вартістю 299 гривень 74 копійки, завдавши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 299 гривень 74 копійки.

Продовжуючи діяти з єдиним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння предметами з місця поховання з метою подальшої їх реалізації, ОСОБА_4 08 лютого 2014 року приблизно о 14 годин 20 хвилин, знаходячись на території кладовища, розташованого по вул.Кіма у м.Краматорську, біля місця поховання ОСОБА_7 побачив на землі металевий стіл. ОСОБА_4 , демонструючи негативне відношення до суспільних принципів у частині поваги до померлих та місцям їх поховання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів незаконно заволодів майном, що належало потерпілій ОСОБА_8 , а саме металевим столом чорного кольору, вартістю 337 гривень 20 копійок, завдавши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 337 гривень 20 копійки.

Продовжуючи діяти з єдиним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння предметами з місця поховання з метою подальшої їх реалізації, ОСОБА_4 08 лютого 2014 року приблизно о 14 годин 40 хвилин знаходячись на території кладовища, розташованого по вул. Кіма у м. Краматорську біля місця поховання ОСОБА_9 побачив на землі металевий стіл. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 , демонструючи негативне відношення до суспільних принципів у частині поваги до померлих та місцям їх поховання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів незаконно заволодів майном, що належало потерпілій ОСОБА_10 , а саме металевим столом чорного кольору, вартістю 318 гривень 46 копійок, завдавши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 318 гривень 46 копійок, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним злочину, вказавши на час, місце, спосіб і мету їх вчинення.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанову щодо речових доказів та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні предметами, що знаходяться на могилі, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.297 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.297 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.297 КК України у виді обмеження волі. Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному проваджені не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349,370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Речові докази: металевий стіл, вилучений 25.02.2014 року, отриманий під розписку потерпілою ОСОБА_8 - залишити у останній, металеву стільницю, вилучену 25.02.2014 року наданий під розписку потерпілій ОСОБА_6 - залишити у останній, металевий стіл, вилучений 25.02.2014 року, отриманий під розписку потерпілою ОСОБА_10 залишити у останній.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1