ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/899/26 Справа № 207/7854/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Південного районного суду м. Кам`янського від 10 грудня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001075 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ташкент, республіка Узбекистан, особи без громадянства, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останнє:

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Південного районного суду м. Кам`янського від 10 грудня 2025 року продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком 07 лютого 2026 року включно, без визначення застави.

Судом першої інстанції встановлено, що продовжують існувати ризики, які були встановлені раніше, зокрема переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на потерпілого і свідків, на переконання суду першої інстанції, наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, є особою без громадянства та офіційного місця реєстрації, відсутність соціально-тримуючих факторів та офіційного працевлаштування. Враховуючи, що інкримінований злочин вчинено шляхом застосування насильства до потерпілого, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, судом не визначено альтернативну заставу.

В апеляції:

- обвинувачений просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги зазначає про недоведеність заявлених ризиків та безпідставне застосування виняткового запобіжного заходу.

Зазначає, що прокурором до клопотання не долучено жодного належного доказу на підтвердження ризиків.

Під час апеляційного перегляду, прокурор будучи увідомленим належним чином про дату та час розгляду апеляційної скарги до суду не з`явився, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у відсутність прокурора.

Вислухавши обвинуваченого, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, з викладених в ній підстав, перевіривши надані матеріали разом з доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України, передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 в достатній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та зроблений обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Врахована наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а також існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування, незаконного впливу на свідків та потерпілого, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, існують підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Колегія суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності та життя і здоров`я особи, за яке передбачено покарання у довготривалого позбавлення волі, враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження триває, свідки і потерпілий не допитані, що може спонукати обвинуваченого до спроби уникнути покарання шляхом переховування від суду. Приймається до уваги, також що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, при цьому за через невеликий проміжок часу після звільнення від відбування покарання за останнім вироком, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

При наданні правової оцінки ризику переховування також враховується, що ОСОБА_6 є особою без громадянства та який офіційної реєстрації не має, що у свою чергу унеможливлює контроль за застосуванням альтернативних запобіжних заходів.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Приймається до уваги, що ОСОБА_6 не працевлаштований, легального джерела доходу, утриманців та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність соціально - стримуючих факторів у запобіганні ризикам.

Крім того, з хронології попередніх судимостей ОСОБА_6 слідує, що останній по відбуттю покарання фактично одразу вчиняв нові злочини, що у своїх сукупності свідчить про вагомість ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Звертається увага, що в апеляційній скарзі не наведені вагомі доводи чи факти, які б істотно знижували заявлені прокурором ризики та у менш обтяжливий спосіб могли б ним запобігти.

Згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з застосуванням насильства до потерпілого, колегія суддів погоджується з висновком суду про неможливість визначення застави на даній стадії розгляду.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою, враховуються всі вищезазначені ризики і особу обвинуваченого та вважає правильним рішення суду першої інстанції про продовження міри запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Твердження обвинуваченого щодо належної процесуальної поведінки не є достатньо слушними для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки така поведінка ОСОБА_6 зумовлена своєчасним застосування запобіжного заходу, так як через незначний проміжок часу після інкримінованих подій обвинувачений був затриманий.

Враховується, що встановлені ризики є триваючими та на даний час судового провадження не є нівельованими, при цьому зважається на те, що тривалість застосування запобіжного заходу зумовлена не тільки тяжкістю інкримінованих обвинуваченому злочинів, а і складністю справи, об`ємом досліджених доказів, кількістю свідків, які підлягають безпосередньому допиту у суді.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що на даний час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення і триває судовий розгляд, з огляду на положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно дотримуватись розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу обвиунваченого, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Південного районного суду м. Кам`янського від 10 грудня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001075 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4