В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2025 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000757 від 08 серпня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новомихайлівка Чергінівського р-ну Запорізької обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні малолітня дитина 2017 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26 травня 2025 року вироком Дарницького районного суду міста Києва за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи засудженим 26 травня 2025 року Дарницьким районним судом міста Києва за частиню першою статті 309 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення за насупних обставин.

Так, ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 12 год. 44 хв. 08 серпня 2025 року, а саме до часу фактичного виявлення та затримання працівниками поліції, ОСОБА_3 , знаходячись по бульв. Верховної Ради, шо в місті Києві, в зоні зелених насаджень, знайшов пластикову колбу з кристалічною речовиною білого кольору, а саме з психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , будучи особою, що періодично вживає психотропні речовини, власноруч підняв вищевказану пластикову колбу з кристалічною речовиною білого кольору, а саме з психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, тим самим вчинив безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 поклав до правої кишені штанів, в які був одягнутий, незаконно придбану психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, тим самим почав незаконно її зберігати при собі, для власного вживання без мети збуту.

08 серпня 2025 за адресою: м. Київ, бульв. Верховної Ради, 26-А, о 12 год. 44 хв., працівниками поліції було затримано ОСОБА_3 .

В подальшому, 08 серпня 2025 року, в період часу з 13 год. 21 хв. до 13 год. 25 хв., під час особистого обшуку ОСОБА_3 , було виявлено та вилучено з правої кишені штанів, в які останній був одягнутий, пластикову колбу з кристалічною речовиною білого кольору, яку останній зберігав при собі для подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Згідно з даними висновку експерта, надана на дослідження речовина білого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP у речовині становить 0,422 г.

PVP, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України №188 від 01 серпня 2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання психотропної речовини - PVP, настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: від 0,15 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Дійсно, 08 серпня 2025 року він знаходився за адресою: м. Київ, бульв. Верховної Ради, де на землі знайшов пластикову колбу з кристалічною речовиною білого кольору, а саме з психотропною речовиною - PVP, яку він підняв та помісти до правої кишені своїх штанів, в які був одягнутий, та залишив собі для власного вживання, однак в подальшому був зупинений працівниками поліції, які вилучили вказану речовину. Про те, що в колбі знаходиться психотропнний засіб - PVP йому було відомо, оскільки він вживає наркотичні засоби періодично, приблизно парe разів на місяць. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він визнає, в скоєному щиросердно розкаюється. В подальшому, обіцяє припинити вживати будь-які наркотичні засоби та стати на шлях виправлення.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

Відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: висновку експерта СЕ-19/111- 25/49421-НЗПРАП від 08 вересня 2025 року; постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 09 вересня 2025 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 , у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, та кваліфікує дії останнього за частиною другою статті 309 КК України.

При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до вимог статті 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу винного, - раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення не відбувши покарання призначеного 26 травня 2025 року вироком Дарницького районного суду міста Києві за частиною першою статті 309 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб його вчинення, стадію, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини другої статті 309 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи положення статті 75 КК України, наявність обставин, що пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, спосіб його життя, а також інші дані, що характеризують особу винного (має на утриманні малолітню дитину), суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробовуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог частини другої статті 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків) та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Крім того, відповідно до вимог статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більше від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, відповідно до вимог частини третьої статті 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, вироком Дарницького районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року ОСОБА_3 було засуджено за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень.

Дані про сплату даного штрафу у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 72 КК України основне покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень, призначене вироком Дарницького районого суду міста Києва від 26 травня 2025 року, складанню з іншими видами покарання не підлягає і виконується самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання не надходило.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 3565 гривні 60 копійок за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів у кримінальному провадженні № 0000757 від 08 серпня 2025 року (висновок № СЕ-19/111-25/49421-НЗПРАП від 08 вересня 2025 року).

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнова шкода нікому не заподіювалася.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 ( один) рік.

Відповідно до статті 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

На підставі частини третьої статті 72 КК України вирок Дарницького районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватим за частиною першою статті 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень- виконувати самостійно.

Матеріали кримінального провадження №0000757 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою № 755/17666/25.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової хімічної експертизи матеріалів, речовин і виробів в сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Речові докази: кристалоподібну речовину білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,422 г., яка знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві (квитанція № 024748 від 09 вересня 2025 року), - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1