Номер провадження: 11-кп/813/2171/25
Справа № 492/672/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора Болградської окружноїпрокуратури ОСОБА_7 на вирок Арцизькогорайонного суду Одеської області від 10 червня 2025 року, в рамках кримінального провадження №0000232, внесеного до ЄРДР 04 квітня 2025 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Рівне Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого за наймом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 23 липня 2012 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 10 листопада 2014 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки;

- 02 липня 2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

-26 листопада 2020 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

установив:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, із покладанням, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст.76, КК України, обов`язків:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до оскаржуваного вироку, на початку серпня 2022 року, більш точної дати та часу в ході судового розгляду встановити не представилося можливим, ОСОБА_8 , знаходячись на південно-східній околиці с. Теплиця Болградського району Одеської області, збираючи хмиз для власних потреб, виявив у поліетиленовому пакеті 5 (п`ять) патронів, з яких 1 (один) гвинтівковий патрон калібру 7,62x54R, 3 (три) проміжних патрони калібру 5,45x39 мм та 1 (один) проміжний патрон калібру 5,56x45 мм, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї.

ОСОБА_8 достеменно усвідомлював, що зазначені патрони належать до бойових припасів до бойової нарізної вогнепальної зброї промислового виробництва та придатні до стрільби. При цьому, ОСОБА_8 порушив вимоги законодавства щодо встановленого порядку придбання, носіння та зберігання бойових припасів, а саме: Постанови Верховної Ради України № 2471 -XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна»; Положення про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576; Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998.

За зазначених обставин ОСОБА_8 діючи з умислом, спрямованим на носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, з мотиву самооборони, придбав зазначені бойові припаси, звернувши їх у свою власність. У той же день, ОСОБА_8 , незаконно переніс вищевказані бойові припаси до схованки, розташованої у приміщенні будівлі гаражу свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Для забезпечення належного зберігання вказаних бойових припасів, їх недоторканності, зовнішньої незмінності та незмінності функціональних властивостей, ОСОБА_8 помістив зазначені бойові припаси до саморобної металевої скриньки для зберігання інструментів, що знаходилась на металевому стелажі у приміщенні гаражу.

В подальшому ОСОБА_8 з початку серпня 2022 року без передбаченого законом дозволу, у зазначеній вище схованці, незаконно зберігав вказані бойові припаси до 11.04.2025 до виявлення та вилучення працівниками поліції.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України за кваліфікуючими ознаками: носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, прокурор Болградської окружної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що районний суд, ухвалюючи вирок, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, мотивуючи наступним:

- суд не застосував закон, який підлягає застосуванню - ст. 69-1 КК України, призначивши покарання невідповідне ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість;

- судом не взято до уваги дані про особу обвинуваченого і застосовано максимальний іспитовий строк;

- судом не взято до уваги висновок експерта і конфісковано речові докази в дохід держави.

На підставі наведеного прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити. Призначити ОСОБА_8 покарання із урахуванням вимог ст. 69-1 КК України за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Речові докази по даному кримінальному провадженню у виді 1 (одного) патрону та 4 (чотирьох) гільз знищити.

В іншій частині вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_8 , належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду (а.с. 79-80), про поважні причини свого неприбуття не повідомив, з клопотанням про відкладання не звертався.

Вислухавши думку прокурора, яка вважала за можливим проводити розгляд справи за відсутності обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку розглядати апеляційну скаргу за відсутності останнього, оскільки в скарзі не ставиться питання про погіршення його правового становища.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та просила вирок Арцизького районного суду Одеської області від 10 червня 2025 року змінити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень ніким не оспорюються, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Розмірковуючи над доводами прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів зробила такий висновок.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливою частиною КК України.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються:

1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину;

2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

У постанові Верховного Суду України від 14.04.2016 року (справа №5-23кс(15)16), надано оцінку судовій практиці та сформульовано правовий висновок щодо призначення покарання із застосуванням статті 69-1 КК України, коли збитки або шкоду злочином заподіяно не було, та зазначено, що правила призначення покарання, передбачені у статті 69-1 КК України, можуть застосовуватися судом за наявності як усіх, так і хоча б однієї з обставин, перелічених у пунктах 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, зазначивши, що покарання винної особи пом`якшують щире каяття і відсутність обставин, які обтяжують покарання, за умови, що діяння засудженого не спричинило жодних наслідків (збитків чи матеріальної шкоди).

Зі змісту вказаних норм права, а також висновків Верховного Суду України слідує, що за наявності пом`якшувальних обставин та відсутності обставин, що обтяжують покарання, призначення покарання у розмірі, який не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини КК України - є обов`язковим.

Вказаних вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції в повному обсязі не виконав.

Санкція ч. 1 ст. 263 КК України, за якою засуджено ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років .

За вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 повністю та беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, в якості обставин, що пом`якшують покарання, визнано його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того встановлено, що матеріальну шкоду кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 263 КК України не заподіяно.

З огляду на це, на підставі приписів ст. 69-1 КК України, суд повинен був визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, який не перевищує двох третин максимального розміру покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, що складає 4 роки 8 місяців.

Проте зазначених вимог закону суд першої інстанції не врахував, та призначив обвинуваченому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосуваннями судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність обґрунтованими, а покарання, призначене ОСОБА_8 , має бути знижено на підставі ст. 69-1 КК України.

При цьому колегія суддів, обговорюючи питання застосування положень ст. 75 КК України, прийшла до наступного.

Згідно з положеннями ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, суд повинен належним чином дослідити та оцінити всі обставини, які мають значення для прийняття рішення, й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Разом з тим, суд першої інстанції, визначаючи тривалість іспитового строку, жодною мірою не врахував обставини вчиненого злочину, його наслідки та дані про особу обвинуваченого, а також не навів у вироку будь-яких доводів про необхідність призначення максимального іспитового строку саме.

При визначені тривалості іспитового строку, колегії суддів враховує особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який знайшов патрони, тобто придбав ситуативно, до їх вилучення не вчиняв жодних дій щодо них або інших протиправних діянь, за місцем проживання характеризується задовільно, на психіатричному диспансерному обліку, наркологічному обліку КНП «Арцизька центральна опорна лікарня» Арцизької міської ради не перебуває, вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, та приходить до висновку, що обвинуваченому слід визначити іспитовий строк терміном на один рік.

Щодо вимог апеляційної скарги прокурора щодо вирішення питання з речовими доказами, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Частиною 9 ст. 100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Судом встановлено, що в рамках даного кримінального провадження було проведено санкціонований обшук будинку за адресою мешкання ОСОБА_9 , в результаті якого виявлено та вилучено патрони, які постановою слідчого від 11 квітня 2025 року визнані речовими доказами (а.с. 56).

В подальшому, постановою слідчого від 11 квітня 2025 року в даному кримінальному провадженні призначено експертизу зброї за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї».(а.с.44-45). В ході експертного дослідження, з метою визначення придатності вилучених патронів до стрільби, проводилась експериментальна стрільба, в ході якої патрони були відстріляні, що свідчить про повне використання об`єктів дослідження.

На підставі наведеного, апеляційний суд визнає неправильним рішення суду першої інстанції в частині конфіскації речових доказів, а доводи апеляційної скарги прокурора обґрунтованими.

Пунктом 3 частині 9 ст. 100 КПК України передбачено, що майно, яке було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

За таких обставин, оскільки доводи прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, апеляційна скарга прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_10 підлягає задоволенню, а оскаржений вирок зміні в частині призначеного покарання та в частині долі речових доказів.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності .

Керуючись ст. ст. 370, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив :

Апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Арцизького районного суду м. Одеси від 10 червня 2025 року у кримінальному проваджені № 0000232, внесеного до ЄРДР 04 квітня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - змінити в частині призначення покарання та в частині долі речових доказів.

Призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням приписів ст. 69-1 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, у виді 4 (чотирьох) гільз та 1 (одного) патрону, - знищити.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4