Справа № 462/330/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/280/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 14 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

слідча СВ відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6

Клопотання обґрунтовувала тим, що 12 січня 2026 року близько 02:30 год., ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Тракт Глинянський у м. Львові, умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, із власного мобільного телефону марки «BlackBerry Bold 9650» IMEI: НОМЕР_1 із абонентським номером оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 , здійснив телефонний дзвінок в систему екстреної допомоги населенню за єдиним номером 112 та повідомив завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху Головного залізничного вокзалу м. Львова, що знаходиться за адресою: м. Львів, площа Двірцева, 1 та «Міжнародного аеропорту «Львів» імені Данила Галицького», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 168, що призвело до евакуації близько 350 осіб із залізничного вокзалу та близько 18 працівників із аеропорту та до дезорганізації функціонування будівель та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Вважає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками, об`єктами повідомлення якого стали критично важливі об`єкти інфраструктури, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Під час проведення допиту у статусі підозрюваного ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі.

Зазначала, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме про можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та як підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час ОСОБА_6 не має офіційного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення правопорушення з метою власного матеріального збагачення, а також враховуючи обстановку, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення у громадському місці, у нічну пору доби, під час воєнного стану, що у свою чергу свідчить, що підозрюваний є особою, яка не має достатніх морально етичних цінностей, стримуючих факторів та схильний вчиняти кримінальні правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 14 січня 2026 року задоволено клопотання слідчої слідчого відділення Відділу поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 12 березня 2026 року, включно.

Визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень.

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладено такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

-не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання у м. Львові.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що обраний запобіжний захід є надмірно суворим для підозрюваного, підстав для утримання його під вартою немає.

Повідомляє, що підозрюваний не має наміру ухилятися від кримінальної відповідальності, зобов`язується забезпечити належну процесуальну поведінку, у нього наявні міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ., є інвалідом II групи, хворіє психічним захворюванням.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, що в провадженні СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000027 від 12 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 січня 2026 року близько 02:30 год., ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Тракт Глинянський у м. Львові, умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, із власного мобільного телефону марки «BlackBerry Bold 9650» IMEI: НОМЕР_1 із абонентським номером оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 , здійснив телефонний дзвінок в систему екстреної допомоги населенню за єдиним номером 112 та повідомив завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху Головного залізничного вокзалу м. Львова, що знаходиться за адресою: м. Львів, площа Двірцева, 1 та «Міжнародного аеропорту «Львів» імені Данила Галицького», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 168, що призвело до евакуації близько 350 осіб із залізничного вокзалу та близько 18 працівників із аеропорту та до дезорганізації функціонування будівель та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

13 січня 2026 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

13 січня 2026 року слідча СВ відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6

14 січня 2026 року клопотання слідчої було задоволено слідчим суддею Залізничного районного суду м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Залізничного районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваної.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, офіційно не працевлаштований, не має постійного законного джерела доходів, що може спонукати до вчинення інших кримінальних правопорушень, а також враховуючи обстановку, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, під час воєнного стану, свідчить що підозрюваний є особою, яка не має жодних морально-етичних цінностей та достатніх соціально-стримуючих факторів, відтак може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Наведене в апеляційній скарзі захисника не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а його належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

Наявність тих обставин, що підозрюваний не має наміру ухилятися від кримінальної відповідальності, зобов`язується забезпечити належну процесуальну поведінку, у нього наявні міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ., є інвалідом II групи, хворіє психічним захворюванням, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кодексом.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Поряд із тим, при визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний (справа «Мангурас проти Іспанії», рішення від 28 вересня 2010 року).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, його майнового стану, застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (66 560 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваного, особу підозрюваного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 14 січня 2026 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4