Справа №630/975/25 Провадження № 1-кп/630/46/25
В И Р О К

Іменем України

23 жовтня 2025 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Люботин кримінальне провадження № 000033 від 19.01.2025 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чугуїв, Харківської області, громадянки України, не заміжньої, з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ст.166 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи матір`ю неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з вимогами Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21.02.1990 та набула чинності для України 27.09.1991, ст.51 Конституції України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 180 Сімейного Кодексу України, зобов`язана виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, поважати гідність, готувати її до самостійного життя та праці, утримувати дитину до досягнення повноліття, нести відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання,; недопускати невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до Принципу 4, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Однак, ігноруючи вказані вимоги, розуміючи суспільно небезпечність таких дій, ОСОБА_4 злісно не виконувала обов`язки щодо догляду за своєю неповнолітньою дитиною, а саме, у період часу приблизно з середини 2024 року по 18.01.2025 (більш точний час вчинення злочину під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), проживаючи сумісно зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , не піклувалась належним чином про соціальне забезпечення та здоров`я неповнолітньої доньки, що призвело до настання тяжких наслідків.

Так, у вказаний період часу ОСОБА_4 умисно невиконуючи встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, не забезпечувала належне харчування неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , що призвело до суттєвого погіршення стану здоров`я неповнолітньої потерпілої, а у подальшому, розуміючи, вказані обставини, не забезпечила отримання неповнолітньою ОСОБА_5 своєчасної медичної допомоги.

Внаслідок недостатнього харчування та неотримання належної медичної допомоги, 19.01.2025 близько 08:32 год., відповідно до повідомлення ОСОБА_4 на лінію «102», за адресою: АДРЕСА_2 , настала смерть її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим слідчо-оперативною групою 19.01.2025 в період з 14:50 по 15:10 год. було проведено за зазначеним місцем мешкання огляд місця події, звідки труп ОСОБА_5 було направлено на судово-медичну експертизу. За висновком судово-медичної експертизи №10-12/154-ДМ/25 від 20.03.2025 смерть ОСОБА_5 настала від недостатності харчування та недостатності поживних речовин, невстановленої етіології (причини), що призвело до вказаної у даному висновку патоморфологічної картини (наслідків) і настання смерті.

Внаслідок злісного невиконання ОСОБА_4 своїх батьківських обов`язків по догляду за неповнолітньою дитиною, в тому числі через не забезпечення належного харчування, не піклування належним чином про її здоров`я, у т.ч. через не звернення за своєчасною медичною допомогою, настали тяжкі наслідки у вигляді смерті неповнолітньої ОСОБА_5 .

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що у 2007 році народила дочку ОСОБА_6 у 14 років, і з її біологічним батьком розлучилися до 2010 року. Вона з 2010 року фактично перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_7 , та мешкала фактично з 2010 року у АДРЕСА_2 у його будинку, разом зі своєю дочкою ОСОБА_6 . ОСОБА_8 виїхав у монастир приблизно півтори роки назад, коли почалося переслідування церкви московського патріархату, і більше не повертався, а вона залишилася жити з ОСОБА_6 . Дочка навчалася дистанційно з мобільного телефону, рівень навчання був гарний. Приблизно у 2023 вона запідозрила, що ОСОБА_6 захворіла на епілепсію, бо дочка чула голоси, закусувала язик, викручувала руки та розковирювала рани. За медичною допомогою з цього приводу вона не зверталася, бо ОСОБА_6 не хотіла щоб хтось про це дізнався. Вона з ОСОБА_6 молилися про зцілення і це допомагало. Паспорт ОСОБА_6 вона не оформила, бо боялася загибелі від обстрілів під час поїздки до державної установи. ОСОБА_6 закінчила 11 клас школи навесні 2024 року і поступати на подальше навчання вона не бажала. На той час подруг у дитини вже не було, вона виходила лише у двір, а на вулицю і у магазини не ходила взагалі. Худнути ОСОБА_6 почала восени 2024 року, і вигляд дочки її лякав, та вона контролювала, щоб дитина їла та робила зарядку. До лікарів вона не зверталася, бо ОСОБА_6 не бажала, щоб приїжджали лікарі. Вони з дочкою православні християни і ОСОБА_6 намагалася тримати пости. Під час посту з 28.11.2024 по 07.01.2025 м`яса та молока вдома у них не було, але у погрібі були тушонка та рибні консерви, які ОСОБА_6 могла вільно брати за бажанням. 15 січня 2025 року вона святкувала свій день народження вдома, і вони з дочкою нормально поїли, а 16 січня ОСОБА_6 жалілася що погано себе почуває, бо мабуть переїла; лікарів вони не викликали. 17 січня 2025 року вона зайшла до ОСОБА_6 , яка сиділа на стільці і попросила пити. Вона дала дитині випити води і ОСОБА_6 застигла. Вона здогадалась, що дочка померла, але не могла у це повірити і не пам`ятає, що було далі. Прийшла у себе вона 18 січня 2025 року і 19 січня зранку викликала поліцію. Вона не розуміє, чому так сталося, бо вона любила ОСОБА_6 годувала та піклувалася про дочку.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину при встановлених під час судового розгляду обставин підтвердилась сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, якими також спростовуються показання обвинуваченої щодо обставин кримінального правопорушення забезпечення нею нормального та достатнього харчування дитини та піклування про здоров`я дитини.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що є заступником директора у школі, де навчалася ОСОБА_5 . У 9 класі дівчинка закінчила школу з відзнакою. У подальшому, дівчина під час карантину та війни навчалася дистанційно, на заняття онлайн не виходила. Підручники для дитини забирала та повертала її мати. Свідоцтво про закінчення 11 класів також забрала мати. Мати казала, що дочка живе у бабусі в ОСОБА_10 . Сама ОСОБА_5 за останні роки до школи не з`являлася та не скористалася можливістю займатися у комп`ютерному класі або отримати у школі гаджет для виконання домашніх завдань. НМТ ОСОБА_6 не здавала, бо мати не оформила їй паспорт.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що була класним керівником у ОСОБА_6 у 10 класі та на початку 11 класу. На початку 10 класу ОСОБА_6 не виходила на заняття онлайн, у зв`язку із чим вона виїхала до помешкання учениці, де їй ніхто не відчинив. За телефоном вдалося зв`язатися з матір`ю ОСОБА_6 , яка повідомила, що у них один телефон на родину і дочка зараз в ОСОБА_10 у бабусі. Мати забрала для дочки підручники, а у кінці року повернула підручники. ОСОБА_6 на заняття онлайн не виходила, а також не мала паспорту.

Свідок ОСОБА_12 надала пояснення про те, що ОСОБА_13 є її рідним братом, який жив більше 14 років у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 та разом із ними жила дочка ОСОБА_14 . Останній раз у родині брата вона була 6 років потому. ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вели закритий спосіб життя. ОСОБА_6 вона бачила останній раз рік-два назад у електричці. Їй відомо, що у ОСОБА_16 та дочки був один мобільний телефон на двох. Вона не знає, чи пішов ОСОБА_15 у монастир та де він є останні роки. 19 січня 2025 року ОСОБА_16 подзвонила та повідомила, що ОСОБА_6 померла.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , надали пояснення про те, що були сусідами ОСОБА_21 і знали, що з ним живе ОСОБА_22 з дочкою ОСОБА_23 . При цьому ОСОБА_6 вони не вулиці або у дворі не бачили більше трьох років. Родина ОСОБА_24 та ОСОБА_25 жила закрито і вони не знали що відбувається у цій родині. Вони чули, що ОСОБА_6 живе у ОСОБА_10 у бабусі.

Свідок ОСОБА_17 серед іншого вказав, що ОСОБА_26 бачив приблизно 17 січня 2025 року, після чого той зник остаточно.

Свідок ОСОБА_19 серед іншого зазначила, що раніше, до 2019 року ОСОБА_16 не випускала ОСОБА_6 гуляти з іншими дітьми, бо не хотіла, щоб дочка грала з їхніми дітьми, оскільки вважала, що вони погано вплинуть на ОСОБА_6 .

Згідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 , ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається із рапорту реєстрації повідомлення на лінію 102, 19.01.2025 о 08.32 год. ОСОБА_4 за телефоном повідомила орган поліції про раптову смерть її доньки ОСОБА_5 (арк.38)

Згідно до протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 проведеного 19 січня 2025 року під час якого було виявлено за вказаною адресою труп ОСОБА_5 у сидячому положенні на стільці в спальній кімнаті. Огляд було проведено за згоди ОСОБА_4 (арк.39-47)

КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР Х/о у відповіді від 12.06.2025 повідомило, що ОСОБА_4 для себе та для своєї дочки ОСОБА_5 , 2007 р.н. за медичної допомогою до лікувального закладу не зверталася. (арк. 58)

За відповіддю Служби у справах дітей Виконавчого комітету ЛМР, ОСОБА_5 на обліку у даному органі не перебувала. (арк. 59)

Манченківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів у відповіді слідчому зазначила, що ОСОБА_5 , 2007 р.н. під час очного навчання мала високі успіхи у школі. За час дистанційного навчання комунікація щодо освітніх питань відбувалася лише з мамою, якій роз`яснювалося необхідність отримання паспорта для проходження НМТ. Мати вказувала, що ОСОБА_6 здобувати вищу освіту не планує, від отримання у школі гаджету у тимчасове користування відмовилась, при відвідуванні родини восени 2023 з`ясувалося, що вони переїхали до м.Есхар до бабусі. За час війни сім`я вела усамітнений спосіб життя. (арк. 60)

Висновком судово-медичної експертизи №10-12/154-ДМ/25 від 20.03.2025 трупа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за яким: при судово-медичній експертизі трупа встановлено, що труп різко зниженої вгодованості, з вираженим (патологічним) зменшенням маси тіла, з загостренням рис обличчя з «запалими» очима та вираженою візуалізацією анатомічних виступів (виростків) кісток, у вигляді «натягування шкіри на кістки», що в цілому нагадує «воскову фігуру», кінцівки на вигляд тонкі, окружність їх зменшена, контури кісток скелету чітко видно, за рахунок слабко розвиненого «м?язового скелету» та відсутності підшкірно-жирової клітковини, слабка вираженість молочних залоз, які представлені у вигляді складок, виражене зменшення в кілька разів внутрішніх органів в масі, та незначне в розмірах, дифузна відсутність підшкірно-жирової тканини, жирової тканини сальників, брижі кишечника, жирової капсули нирок, де жирова тканина представлена у вигляді блідого кольору вкраплень жиру у вигляді островків, відсутність калових мас при дослідженні кишечника практично на всьому протязі, наявні калові маси у вигляді несформованої скудної кількості в гаустрах товстого кишечнику та сліпій кишці, мікроскопічно встановлено атрофічні зміни жирової клітковини в брижі, сальнику, жировій капсулі надниркових залоз та надісланої ділянки кісткового мозку; атрофічні зміни паренхіми печінки, атрофічні зміни міокарда, помірний склероз стінок інтрамуральних артерій, периваскулярний і дифузний кардіосклероз, що формується, помірний фіброз підшлункової залози, відсутність глікогену цитоплазмі гепатоцитів. Беручи до уваги вище вказаний комплекс морфологічних змін, експерт вважає, що смерть ОСОБА_5 настала від недостатності харчування та недостатності поживних речовин, невстановленої етіології (причини), що призвело до вище вказаної патоморфологічної картини (наслідків) і настання смерті. (арк..48-52)

У судовому засіданні експерт ОСОБА_27 надав пояснення про те, що точний час смерті встановити не вдалося, але смерть сталася не менш ніж за 24 години до приїзду працівників поліції. Патологічний стан внутрішніх органів ОСОБА_5 спричинено внаслідок тривалого недостатнього харчування та не отримання організмом необхідних споживчих речовин. Такий патологічний стан міг утворитися як за декілька тижнів так і протягом багатьох тижнів. Виявлений патологічний стан внутрішніх органів ОСОБА_5 потребував лікування.

Вказані докази у своєму зв`язку вказують на те, що між невиконанням ОСОБА_4 своїх батьківських обов`язків щодо її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , як-то забезпечення належним та достатнім харчуванням та забезпечення медичної допомоги дитині, та настанням тяжких наслідків у виді смерті неповнолітньої ОСОБА_5 наявний причинно-наслідковий зв`язок.

ОСОБА_4 у судовому засіданні, хоча і визнала, що з жовтня 2024 року бачила нездоровий вигляд доньки, але не змогла вказати чіткі причини, чому вона не забезпечила належний медичний догляд та лікування своєї доньки, коли усвідомила її нездорову худорлявість та чула скарги дочки на поганий стан. Посилання ОСОБА_4 на те, що нібито дочка сама відмовлялася щодо її огляду лікарями, суд не може сприймати як виправдання такої бездіяльності. Це ж стосується і пояснень ОСОБА_4 про те, що вона вважала що у її дочки ОСОБА_5 виникла епілепсія і не забезпечила дитину медичною допомоги з цього приводу, а лікувала дитину молитвами.

Пояснення ОСОБА_4 про те, що вона забезпечувала належне харчування дочки спростовуються висновком судово-медичної експертизи, (серед іншого і тим, що на час проведення експертизи вага померлої дитини 17 річного віку становила усього приблизно 30 кг) та поясненнями експерта про те, що патології організму, які призвели до смерті ОСОБА_5 , утворилися протягом тривалого часу, внаслідок недостатнього харчування дитини. Таким чином, суд вважає, що ознаки суттєвого погіршення здоров`я дитини мати могла та зобов`язана була побачити задовго до смерті дитини, та вжити можливих заходів для належної медичної допомоги донці, але ОСОБА_4 таких дій вчинено не було.

ОСОБА_4 впродовж тривалого часу, (як вона сама вказала з жовтня 2024 по січень 2025 року), умисно, злісно не виконувала свої батьківські обов`язки по догляду за неповнолітньою дочкою, що виразилося у бездіяльності: незабезпеченні належного повноцінного харчування, не забезпечення надання необхідної медичної допомоги та лікування, що призвело до тяжких наслідків у виді смерті її доньки ОСОБА_5 .

Оцінивши вище наведені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вказані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину при встановлених судом обставинах є допустимими, належними та достовірними, узгодженими між собою і достатніми для встановлення обставин кримінального провадження, не викликають у суду сумнівів, тому суд кладе їх в основу вироку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні - вчиненні злочину та кваліфікує її дії за ст. 166 КК України, як злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

При дослідженні особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не судима, не заміжня, мешкала у цивільному шлюбі, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не має інвалідності, за місцем фактичного мешкання характеризується позитивно, згідно до висновку судово-психіатричного експерта №421 від 24.06.2025, не виявляє ознак психічного захворювання, тимчасового розладу психіки, недоумства чи іншого психічного хворобливого стану, може усвідомлювати свої дії та керуватися ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебувала поза психічним захворюванням або розладом та могла усвідомлювати свої дії та керуватися ними.

Згідно досудової доповіді органу пробації, ОСОБА_4 виявляє середній рівень ризику небезпеки для суспільства та її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд не вбачає у зв`язку із наступним.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 щиро скорбить за смертю своєї дитини, але при цьому ОСОБА_4 не виявила під час судового розгляду розуміння, що її злочинна бездіяльність у нехтуванні батьківськими обов`язками призвела до безповоротних наслідків у вигляді смерті її дитини. Так, серед іншого у дебатах ОСОБА_4 зазначила, що не розуміє, чому сталася смерть дитини. Тому суд не може вважати наявним каяття ОСОБА_4 у вчиненому злочині, як обставину, яка пом`якшувала б її відповідальність.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд вважає вчинення злочину щодо особи, з якою винна перебуває в сімейних відносинах.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_28 виду та міри покарання відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої обставини, наведені вище дані про особу обвинуваченої, а також, що внаслідок злочинної бездіяльності ОСОБА_4 виникли тяжкі наслідки у виді смерті її рідної доньки, і за цих обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Призначаючи покарання у виді позбавлення волі, враховуючи встановлені судом факти, суд вважає, що ОСОБА_28 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений санкцією статті 166 КК України, як такий,що буде достатні для її виправлення. Призначення такого покарання відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації відповідно до відомостей про особу ОСОБА_4 та наслідків вчиненого нею кримінального правопорушення.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов відсутній.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався та відсутні підстави для обрання такого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченому ст.166 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_28 обчислювати з моменту її фактичного затримання в порядку виконання цього вироку та направлення для відбуття покарання до кримінально-виконавчої установи.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1