Провадження № 1кп-932-1361-25
Справа № 932/6057/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Шевченківський районний суд

міста Дніпра

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

представника Державної митної

служби України ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Дніпро обвинувальний акт за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вахрушеве, Луганської обл., громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Прокурор вважав можливим призначити справу до судового розгляду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В обґрунтування клопотання зазначив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, а саме в ньому неконкретизована мета вчинення злочину і не зазначено відомості щодо юридичної особи, яка, на думку сторони обвинувачення, одержала неправомірну вигоду. Також обвинувальний акт не містить відомостей про те, який конкретно вид неправомірної вигоди було запропоновано, обіцяно, надано або одержано без законних на те підстав. Обвинувальний акт містить відомості щодо епізодів №№ І - ХХVІІ про те, що на думку прокурора і слідчого оформлений обвинуваченим із підтвердженням коду згідно з УКТ ЗЕД , в той час як йому відповідає код згідно з УКТ ЗЕД , для якого встановлений акцизний податок. В той же час, щодо епізодів №№ ХХVІІІ - ХХХ в обвинувальному акті не міститься вказаних відомостей, через що відсутня позиція сторони обвинувачення щодо того, за яким кодом згідно з УКТ ЗЕД мав класифікуватися товар, випущений у вільний обіг в митному режимі імпорту за кодом згідно з УКТЗЕД за митними деклараціями №UA110110/2020/008126, UA110110/2020/010541, UA 110110/2021/0003252. Відсутність відомостей про позицію прокурора та слідчого щодо належної класифікації товарів за вказаними митними деклараціями не дозволяє встановити код згідно з УКТ ЗЕД, який сторона обвинувачення вважає правильним, через що сторона захисту не може підготуватися до захисту, а суд не може встановити необхідність або відсутність необхідності нарахування акцизного податку на товар, адже вона повязана виключно із тим, якому коду згідно з УКТ ЗЕД відповідає товар, що заявлений в митний режим імпорту. У висновку експерта № СЕ-19/104-22/27521-ТВ, який надавався прокурором до суду під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, на арк.28 вказано, що оформлений за вказаними митними деклараціями товар відповідає характеристикам описової частини по коду Українського класифікатору товарів зовнішньоекономічної діяльності . Вказані недоліки обвинувального акту не відповідають принципу юридичної визначеності, який є невід`ємною складовою загальної засади кримінального провадження, визначеної ст.8 КПК України, верховенство права, а також порушують право обвинуваченого на захист внаслідок незрозумілості обвинувачення та неможливості адекватної відповіді на такі загальні, абстрактні формулювання обвинувачення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В обґрунтування клопотання зазначив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, а саме орган досудового розслідування пред?явив ОСОБА_6 обвинувачення не конкретне за змістом. Обвинуваченому та стороні захисту не зрозуміло в чому ОСОБА_6 обвинувачується, так як останній діяв у повній відповідності до Митного кодексу України та нормативних документів, а в обвинувальному акті викладені припущення та домисли. В обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також частина тих фактичних обставин правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , і правова кваліфікація. За таким обвинувальним актом ОСОБА_6 має статус не обвинуваченого, а підозрюваного, оскільки відповідно ст.277 КПК України це становить зміст повідомлення про підозру. Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист і є підставою для скасування обвинувачення. Сторона обвинувачення, маючи у своєму розпорядженні акт від 18.08.2023 Дніпровської митниці про результати службового розслідування, відповідно якого перевірки класифікації товарів за електронними деклараціями державним інспектором ОСОБА_6 здійснювались відповідно до вимог законодавства з питань митної справи, не прийняла його до уваги. Відображення в обвинувальному акті, що наслідком злочину є завдана державі майнова шкода у вигляді ненадходження до Державного бюджету обов?язкових митних платежів є домислом. Ненадходження до бюджету обов?язкових платежів не віднесено кримінальним законом до видів неправомірної вигоди та може бути іншим складом злочину. Для створення уяви настання збитків сторона обвинувачення використовує приватну думку експерта, яка ґрунтується на його особистих домислах та припущеннях. В обвинувальному акті не відображається обґрунтовано та детально в чому полягав мотив ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та представник Державної митної служби України підтримали клопотання захисників.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотань сторони захисту щодо повернення обвинувального акту прокурору, оскільки вважає їх необґрунтованими.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно ст.291 КПК України в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , останній містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказане місце вчинення злочину, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається, обвинувачення викладено конкретизовано, а отже і зрозумілість пред`явленого обвинувачення не викликає сумнівів, а тому даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами ст.291 КПК України та положенням п.«а» ч.3 ст.6 Конвенції, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Факти, зазначені захисниками в клопотанні про повернення обвинувального акту, не можуть бути підставою для направлення обвинувального акту прокурору, оскільки вони стосуються питань оцінки доказів та обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення. А зазначені питання вирішуються судом під час судового розгляду справи по сутті у нарадчій кімнаті при постановлені остаточного рішення у кримінальному провадженні. В обвинувальному акті ж прокурор викладає обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими.

На підставі викладеного суд вважає, що зазначена кримінальна справа підсудна Шевченківському районному суду міста Дніпра, підстав для закриття чи зупинення провадження по справі не має, обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, кримінальна справа може бути призначена до розгляду по суті суддею одноособово.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про скасування застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави та про повернення суми застави заставодавцю, оскільки станом на сьогоднішній день будь-які ризики з невиконання обвинуваченим процесуальних обов?язків не існує, з огляду на тривалість перебування справи на розгляді в суді. Обвинувачений не має можливостей виїхати за межі України через законодавчі обмеження. Застава покладає на обвинуваченого надмірний тягар, непропорційний із обставинами та суттю висунутого обвинувачення. Крім того, ОСОБА_6 в іншому кримінальному провадженню вручена підозра за ч.2 ст.364 КК України за аналогічних обставин. При цьому сторона обвинувачення просили суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час. Однак, ухвалою слідчого судді до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про скасування застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави та про повернення суми застави заставодавцю. В обґрунтування клопотання зазначив, що у сторони обвинувачення відсутні обґрунтування та докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке інкримінується останньому, так як ОСОБА_6 діяв у повній відповідності до Митного кодексу України та нормативних документів. На даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України відсутні. Так, ризик переховування відсутній, так як ОСОБА_6 має постійну роботу, де характеризується позитивно, заробітна платня за місцем роботи є єдиним джерелом утримання його сім`ї. На теперішній час усі речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, знаходяться в матеріалах кримінального справи. У справі відсутні потерпіла особа, свідки, експерти та спеціалісти, на яких ОСОБА_6 міг би впливати. На теперішній час, коли матеріали будуть передані суду, ОСОБА_6 не мав та не має можливості перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином. Також відсутній ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, яке йому інкримінується, так як останній митне оформлення вантажу здійснював у відповідності з діючими нормативно-правовими нормами. Крім того, коштів для внесення застави у самого ОСОБА_6 не було і кошти були позичені у ОСОБА_8 на підставі розписки. Однак, на даний час самому ОСОБА_8 необхідні кошти на життя. У зв`язку з повною відсутністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, тобто відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, просить скасувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходжу у вигляді застави у розмірі 536 800 грн. та повернути заставу ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та представник Державної митної служби України підтримали позицію захисників.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту про скасування застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави та про повернення суми застави заставодавцю, залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховатися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно ст.183 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Відповідно положень ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, постановленому КМУ, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, судді у випадках, передбачених ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України. Застава, що не була звернена в дохід держави повертається обвинуваченому або заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу, тобто при ухвалені остаточного рішення по кримінальному провадженню при вирішенні питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Судом встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.06.2023 до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 536 800 грн., з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Громадянином ОСОБА_8 за обвинуваченого ОСОБА_6 внесена вказана сума застави. Одже, на даний час відносно обвинуваченого ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді застави, який не обмежується строком дії.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, і тому суворість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_6 у випадку доведеності його вини, дає суду обгрунтовану підставу вважати наявність ризику, з урахуванням стадії кримінального процесу, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, впливати на свідків обвинувачення.

Суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_6 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Саме діючий щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 536 800 грн. і загроза звернення її у дохід держави, у разі не виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігає вказаним ризикам.

З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який не вбачається, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Посилання захисту, як на підставу скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , на те, що у сторони обвинувачення відсутні обґрунтування та докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке інкримінується останньому, так як ОСОБА_6 діяв у повній відповідності до Митного кодексу України та нормативних документів, суд не може вважати підставою для скасування запобіжного заходу, оскільки питання доведеності чи недоведеності вини в інкримінованому злочині суд вирішує у нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення по справі.

Посилання захисту, як на підставу скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , на те, що ОСОБА_6 позичив кошти для внесення застави у громадянина ОСОБА_8 , у якого в даний час склалося складне матеріальне становище, суд не може вважати підставою для скасування запобіжного заходу, оскільки, як вбачається між ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 виникли цивільно-правові відносини, які не є предметом кримінального провадження, яке перебуває у провадженні суду. Крім того, відповідно діючого кримінально-процесуального законодавства, важкий матеріальний стан заставодавця не є підставою для скасування запобіжного заходу у вигляді застави.

Посилання захисту на застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 в іншому кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, суд не приймає до уваги, оскільки вид запобіжного заходу, який буде достатній для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, судом вирішується з урахуванням обставин інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженню, яке перебуває у провадженні суду.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави та про повернення суми застави заставодавцю залишити без задоволення.

До суду представником Державної митної служби України подана скарга на протиправні дії та рішення старшого слідчого у кримінальному провадженні. В обґрунтування скарги зазначено, що постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтав, від 26.06.2023 Державну митну службу України визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000841. Держмитслужба вважає вказану постанову протиправною, оскільки вона винесена з порушенням вимог ст.55 КПК України, так як Держмитслужба не подавала заяву про залучення її в якості потерпілої особи в кримінальному провадженні та не надавала згоду на таке визнання. Крім того, відповідно діючого законодавства митний орган має право проводити перевірки та донараховувати обов`язкові платежі, якщо у подальшому було виявлено порушення закону. В рамках вказаного провадження до митних органів не надходила інформація від правоохоронного органу, що декларантом ТОВ «42 ОІЛ» заявлено товар, який не відповідає коду УКТ ЗЕД , у зв`язку з чим виникла б потреба у проведенні перевірки обставин здійснення митного оформлення зазначеного товару з викладенням відповідних висновків митного органу, до компетенція якого відноситься контроль правильності кваліфікації товарів. На підставі викладеного, Держмитслужба вважає відсутніми підстави для визнання її в особі її керівника потерпілою особою у кримінальному провадженні № 0000841 та просить постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, про визнання особи потерпілою від 26.06.2023 у кримінальному провадженні № 0000841 скасувати.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає необхідним скаргу представника Державної митної служби України залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно ч.2 ст.303 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не зазначені в ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Як вбачається зі скарги вона грунтується на документах, оригінали яких знаходяться в матеріалах кримінального провадження, які суду не наданні, і можуть бути надані під час судового розгляду справи. Крім цього, зазначені питання в скарзі судом можуть бути перевірені тільки під час судового розгляду кримінального провадження і вказаним обставинам суд може надати оцінку підчас оцінки доказів при постановлені остаточного рішення по справі у сукупності з іншими доказами.

На підставі викладеного суд вважає необхідним скаргу представника Державної митної служби України залишити без задоволення.

Прокурором в інтересах Державної митної служби України подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на користь Державної митної служби України майнової шкоди у розмірі 34 382 996 грн. 41 коп., по якій він просив відкрити провадження.

Вивчивши подану позовну заяву, суд встановив, що позовна заява подана з додержанням вимог, викладений в статтях 175-177 ЦПК України, і по ній може бути відкрите провадження з долученням її до матеріалів кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.175-177 ЦПК України, ст.ст.314-316, 176-178, 182, 303, 370, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без задоволення.

Призначити кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, до розгляду у судовому засіданні на 13 год. 30 хв., 22 вересня 2025 року.

Розгляд справи проводити у відкритому судовому засіданні одноособово суддею, з викликом учасників кримінального провадження.

Клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави та повернення коштів у розмірі 536 800 грн., внесених в якості застави, ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Скаргу представника Державної митної служби України про скасування постанови старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, про визнання особи потерпілою від 26.06.2023 у кримінальному провадженні № 0000841 залишити без задоволення.

Відкрити позовне провадження за позовом прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури в інтересах Державної митної служби Україна про стягнення з ОСОБА_6 на користь Державної митної служби України майнової шкоди у розмірі 34 382 996 грн. 41 коп. та долучити позов до матеріалів кримінального провадження.

Копію позовної заяви та додані документи вручити учасникам кримінального провадження.

Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії позовної заяви для подання відзиву на позовні заяви. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень, які мають відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, копії яких одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує цивільний позов за наявними матеріалами.

Суддя

Шевченківського районного суду ОСОБА_1

міста Дніпра