Провадження по справі № 1-кп/522/2639/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

12 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі кримінальне провадження №0000711 від 17.09.2024, на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розумівка, Врадіївського району, Миколаївської області, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 362 КК України,

за присутності учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000711 від 17.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 362 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просила суд призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 до судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків. В обґрунтування своїх доводів адвокат ОСОБА_5 заявив, що обвинувальний акт не містить дати та місця його складання, окрім цього зазначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування не був вручений ОСОБА_3 та його захиснику, вважає, що сторона захисту не отримала доступ до матеріалів зазначеного кримінального провадження, а також що в обвинувальному акті взагалі не зазначено потерпілого за ч.1 ст. 362 КК України, яка є статтею приватного обвинувачення та кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги клопотання адвоката ОСОБА_5 та просив суд повернути обвинувальний акт прокурору.

В судовому засіданні прокурор заперечувала проти клопотання сторони захисту щодо повернення обвинувального акту прокурору через його необґрунтованість, просила призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Розглянувши клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

За змістом ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

У п.3 ч.3 ст.314 КПК України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. При цьому, на думку суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то для повернення обвинувального акту підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акту вимогам КПК.

Дослідивши поданий у межах цього кримінального провадження обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення дотрималася вказаних в ст.291 КПК України вимог до обвинувального акту, оскільки він містить відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 цієї статті, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Посилання сторони захисту на відсутність дати та місця складання обвинувального акту та його затвердження не відповідають дійсності, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 по структурі та наповненню складений старшим слідчим СВ ВП№5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , затверджений прокурором Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 , проставлені відмітка про місце та час складання та затвердження, стоять підписи зазначених осіб, що відображено на а.с. 18 обвинувального акту.

Окрім цього, з наданого обвинувального акту та долучених до нього документів, встановлено, що обвинувальний акт був отриманий ОСОБА_3 , розписка долучена до справи (а.с. 31).

КПК не передбачає окремого повідомлення про завершення досудового розслідування захисника, який набув повноважень захисника у кримінальному провадженні після повідомлення підозрюваному та іншому захиснику про завершення досудового розслідування й надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Законодавець у ст. 290 КПК установив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає можливість сторонам майбутнього судового розгляду ознайомитися з доказами кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватися у змагальній процедурі судового розгляду.

З цією метою відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК відкриття матеріалів досудового розслідування має бути здійснено до початку судового розгляду, оскільки сторони мають право на достатній час і можливості для підготовки до розгляду.

Відповідно до клопотання адвоката ОСОБА_5 та додатків до нього, а саме копії ордеру адвоката встановлено, що договір про надання правничої допомоги з ОСОБА_3 укладений від 05.06.2025, тобто після відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України (згідно реєстру матеріалів досудового розслідування це було 15.05.2025 а.с. 26).

Саме тому, доводи сторони захисту щодо не виконання вимог ст.290 КПК України, суд також до уваги не бере, оскільки ОСОБА_3 був викликаний до слідчого у належний спосіб, йому були відкриті матеріали.

Щодо доводів про відсутність потерпілого в рамках обвинувачення за ч.1 ст. 362 КК України

Суд враховує, що відсутність потерпілого у фабулі обвинувального акту не є порушенням, яке унеможливлює призначити обвинувальний акт до судового розгляду та може свідчити про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Окрім цього, суд звертає увагу сторони захисту, що згідно положень ч.7 ст. 55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Провадження за ч.1 ст.362 КК України було розпочато на підставі заяви Сервісного центру, що відповідає вимогам ст. 477 КПК України. В ході досудового розслідування представник Сервісного центру був допитаний як свідок, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Заява Сервісного центру розцінюється як заява потерпілого у формальному розумінні, що відповідно до вимог ст. 477 КПК України слугувала підставою для початку досудового розслідування, однак у процесуальному порядку Сервісний центр потерпілим не визнавався, а його представники були допитані як свідки.

При розслідуванні кримінального провадження орган досудового розслідування та прокурор дійшли до переконання про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_3 епізоду кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 362 КК щодо внесення недостовірних відомостей у КП «АРМ «Автошкола», що відповідає правилам кваліфікації кримінальних правопорушень за приписами ст. 33 КК.

За ч. 1 ст. 362 КК йдеться про несанкціоновані зміну, знищення або блокування інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї.

Склад цього кримінального правопорушення є формальним, отже не включає у себе суспільно небезпечні наслідки як обов`язкову ознаку об`єктивної сторони, а тому вважається закінченим з моменту вчинення зазначеного у законі діяння. Головною умовою криміналізації таких діянь є їх суспільна небезпечність, що обумовлює визнання на державному рівні необхідності кримінально-правової боротьби з такими видами поведінки та закріплення їх у законі про кримінальну відповідальність як кримінальних правопорушень.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Склад кримінального правопорушення, передбаченого в ч. 1 ст. 362 КК, за ознаками об`єктивної сторони вичерпується альтернативними видами суспільно небезпечних діянь, відображених у відповідній кримінально-правовій нормі.

За приписами ст. 91 КПК у їх взаємозв`язку із ч. 1 ст. 362 КК суспільно небезпечні наслідки не належать до предмету доказування в кримінальному провадженні, порушеному за наявності обґрунтованого припущення про наявність в діянні певної особи ознак складу кримінального правопорушення.

Про наслідки в законі йдеться лише як про альтернативну ознаку (одну із тих, що значно підвищує ступінь суспільної небезпечності) особливо кваліфікованого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена в ч. 3 ст. 362 КК. В законі про значну шкоду як про особливо кваліфікуючу ознаку цього злочину йдеться виключно в тому разі, коли вона виявляється у майновому вимірі, в 300 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (примітка до ст. 361 КК).

Водночас щодо кримінальних правопорушень, які за конструкцією свого складу є формальними, закон про кримінальну відповідальність встановлює, що сам факт їх вчинення свідчить про заподіяння істотної шкоди об`єктам кримінально-правової охорони.

Вказане прямо виходить із приписів ч. 2 ст. 11 КК, за якими не є кримінальним правопорушенням те, що не становить суспільної небезпеки, тобто коли діяння не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Отже, характерною властивістю кримінального правопорушення з формальним складом є те, що заподіяння істотної шкоди закон пов`язує з негативним руйнівним впливом на охоронювані суспільні відносини самого діяння, передбаченого в Особливій частині КК.

У кримінально-правовому вимірі підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК, і в ч. 1 ст. 362 цього Кодексу про потерпілого не йдеться. Криміналізація цього діяння пов`язана і обумовлена його суспільною небезпечністю, що визначається важливістю об`єкта кримінально-правової охорони (в аспекті визначених ст. 1 КК завдань цього Кодексу), який і віддзеркалює ступінь небезпечності конкретного кримінального правопорушення.

Безпосереднім об`єктом кримінальних правопорушень, передбачених у ст. 362 КК, є суспільні відносини у сфері використання електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, належний порядок поводження із інформацією, яка оброблюється в комп`ютерах, автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на відповідних носіях.

Разом із тим, додатковим об`єктом завжди є відносини, задля охорони, впорядкування, адміністрування, реалізації, забезпечення створені автоматизовані системи/комп`ютерні мережі, серед яких і ті, що убезпечують основи національної безпеки, забезпечують протидію і боротьбу із корупційними і іншими видами кримінальних, адміністративних правопорушень правоохоронними органами, здійснення правосуддя, здійснення державної політики у різних сферах, зокрема, у сферах національної безпеки і оборони, забезпечення воєнної, зовнішньополітичної, державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, безпеки критичної інфраструктури, кібербезпеки України та інших її напрямів.

Безпосередньо із приписів ч. 1 ст. 362 КК виходить, що заподіяння шкоди вказаним вище об`єктам кримінально-правової охорони обумовлюється виключно самим фактом вчинення суспільно небезпечних діянь.

При цьому, ТОВ «БЛАЗ», директором якої був ОСОБА_3 , є одним із користувачів інформаційної системи.

Отже, в контексті приписів ст. 362 КК очевидним і обґрунтованим є висновок про те, що ОСОБА_3 інкримінується посягання, спрямоване не на Сервісний центр, а на інтереси Держави Україна у сфері прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Аналогічного правового висновку дійшов ВС у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 27.09.2023 (справа № 607/5769/21).

В обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація із посиланням на статті Закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення із зазначенням конкретних дій, які, на думку сторони обвинувачення, утворюють склад інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, а також інші обставини, що, відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Разом із цим, доводи адвоката щодо відсутності потерпілого, не відкриття матеріалів стороною обвинувачення в порядку ст. 290 КПК України, а також не вручення останнім під розписку копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не можуть бути предметом розгляду під час підготовчого судового засідання та оцінка таким доводам буде надаватись судом за результатами розгляду кримінального провадження.

Окрім того, наведені захисником ОСОБА_5 доводи в обґрунтування існування підстав для повернення обвинувального акту є безпідставними, оскільки, викладаючи підстави для повернення обвинувального акту, захисник фактично вдається до оцінки доказів в даному кримінальному провадженні, що є наступною стадією судового провадження та є прерогативою суду під час прийняття рішення за результатами розгляду кримінальному провадження.

З огляду на викладене, суд вважає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам чинного законодавства, а також у ньому відсутні такі недоліки, які б перешкоджали суду призначити на його підставі судовий розгляд.

Щодо питань, передбачених ст. 315 КПК України

За відсутності обставин, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду, суд відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 314 КПК України вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000711 від 17.09.2024, та перейти до вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

Угоди у даному кримінальному провадженні до суду не надходили.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 5-8, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України, судом не встановлено.

Перелік питань, вирішення яких необхідне для призначення судового розгляду, закріплений у ч. 2 ст. 315 КПК України. За змістом вказаної норми суд, з метою підготовки до судового розгляду, визначає дату та місце проведення судового розгляду; з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе закінчити підготовче судове провадження та призначити судовий розгляд.

Керуючись ст. 314 - 316, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити з підстав, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000711 від 17.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 362 КК України, призначити до судового розгляду на 12.11.2025 о 15:30 годині, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 131, за участю прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 12.11.2025 о 16:00 годині в залі суду №131.

Головуючий суддя ОСОБА_7