Справа № 214/3508/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, у залі суду, у м. Кривому Розі, клопотання адвоката ОСОБА_5 , який здійснює захист ОСОБА_4 , про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу надійшов обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000920 від 11.04.2025 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Обвинувальний акт затверджений 29 квітня 2025 року прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор уважав можливим призначити судовий розгляд на підставі вищезазначеного обвинувального акта у відкритому судовому засіданні за участю учасників судового провадження, вказавши, що підстави для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, зокрема, щодо повернення обвинувального акта, відсутні.

Разом з тим, у підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору у вищевказаному кримінальному провадженні, що було підтримано обвинуваченим.

Обґрунтування цього клопотання зводиться до того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України, зокрема, щодо положень про анкетні дані кожного потерпілого: так, потерпілим у кримінальному провадженні визначено Криворізьку міську територіальну громаду, яка не є фізичною або юридичною особою, яка могла б отримати статус потерпілої особи, і від імені та в інтересах територіальних громад повинні діяти відповідні посадові особи чи органу, в даному випадку - Криворізька міська рада, однак прокурором представником Криворізької міської територіальної громади цей орган місцевого самоврядування не визначений.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акта прокурору заперечував, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, виходячи, зокрема, із того, що шкода заподіяна саме Криворізькій міської територіальній громаді, інтереси якої повинна представляти Криворізька міська рада, яка на стадії досудового розслідування відмовилась направляти уповноваженого представника до органу досудового розслідування, що само по собі не спростовує заподіяння збитків саме територіальній громаді, пояснив, що суд під час розгляду справи і сам може залучити в якості представника Криворізької міської територіальної громади представника Криворізької міської ради.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку.

Суд виходить з ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як установлено ч. 1 ст. 291 КПК України,обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

31) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

71) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

81) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу, а відповідно до ч. 1 ст. 315 КПК України суд проводить підготовку до судового розгляду під час підготовчого судового засідання, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 цього Кодексу, зокрема, щодо повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, повноваження суду повернути прокурору обвинувальний акт має своєю підставою не формальну невідповідність цього акта вимогам закону, а наявність в ньому саме таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

При цьому, КПК України не містить вичерпного переліку порушень при складанні обвинувального акта, що обумовлює його повернення, а п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК відсилає до ст. 291 цього Кодексу, що надає можливість визначити перелік порушень, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування.

Окрім того, згідно з ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених ст. ст. 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Таким чином, призначення судового розгляду на підготовчому судовому засіданні передбачає обов`язкову участь потерпілого (його представника та законного представника) та з`ясування у нього (його представника та законного представника) його позиції щодо можливості призначення судового розгляду.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Важливість належного визначення потерпілого у кримінальному провадженні також, серед іншого, обумовлена тим, що виходячи з ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Окрім того, потерпілий, цивільний позивач мають низку прав у кримінальному процесі, зокрема, згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 290 КПК України про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, цивільного позивача, його представника та законного представника, після чого вони мають право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті.

Судом установлено, що згідно з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні потерпілим є Криворізька міська територіальна громада, відомості щодо цивільного позову в даному обвинувальному акті відсутні, розмір завданої майнової шкоди визначено в розмірі 373 421,25 грн.

Частинами 1 та 3 ст. 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно зі ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Виходячи з ч. ч. 1, 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Таким чином, єдиним власником коштів місцевих бюджетів є відповідні територіальні громади, а правомочності щодо володіння, користування та розпорядження щодо таких коштів належать виключно органам місцевого самоврядування.

При цьому, судом з обвинувального акта у даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, під час виконання ним адміністративно-господарських функцій, коли він, будучи службовою особою, неналежним чином виконав свої службові обов`язки, а саме придбав електричну енергію за ціною, яка значно перевищувала початкову договірну ціну, завдавши, таким чином, шкоди охоронюваним державним інтересам, що потягло за собою настання тяжких наслідків у вигляді заподіяння збитків Криворізькій міській територіальній громаді на загальну суму 373 421,25 грн.

Таким чином, потерпілим у даному кримінальному провадженні є саме Криворізька міська територіальна громада, представники органів місцевого самоврядування якої - а саме представники Криворізької міської ради - і мали б визначатися представниками потерпілого у значенні ст. 55 КПК України.

Разом з тим, судом установлено, що у даному кримінальному провадженні Криворізька міська рада представником потерпілого та (або) цивільного позивача не визначалася, своїх прав потерпілого та (або) цивільного позивача під час досудового розслідування не реалізовувала, матеріали кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України цьому суб`єктові місцевого самоврядування не відкривалися.

На підставі вищенаведених норм законодавства України та встановлених фактичних обставин суд доходить висновку, що відсутність на підготовчому судовому засіданні представника Криворізької міської територіальної громади в особі представника органу місцевого самоврядування - Криворізької міської ради та неможливість з`ясування в нього його позиції щодо можливості призначення судового розгляду даного кримінального провадження, невідкриття матеріалів цього провадження представнику Криворізької міської територіальної громади в особі представника органу місцевого самоврядування - Криворізької міської ради, є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Суд також виходить з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою право на справедливий суд, тобто право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи, забезпечується незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 118, 119, 140, 142 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 34, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 32, 290, 291, 314, 315, 412, 392, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000920 від 11.04.2025 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, повернути прокурору у даному кримінальному провадженні - прокурору Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через цей суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 10 годині 19 січня 2026 року.