УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 , про продовження, в межах кримінального провадження №0000927 від 08.10.2025, строку тримання під вартою, підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Обзир, Камінь-Каширського району, Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000927 від 08.10.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 08.10.2025 приблизно о 13:50 годині, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «AUDI A8», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «с. Гордіївка - м. Бершадь», у напрямку м. Бершадь, неподалік с. Гордіївка Гайсинського району Вінницької області, під час виїзду на перехрестя з головною дорогою Т-02-22 сполученням с. Тростянець - с. Тростянчик, проігнорувавши вимоги дорожніх знаків 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», 2.4 «Кінець головної дороги», 7.1.2 «STOP 20 м.» та вимоги дорожньої розмітки 1.12 «(стоп-лінія) - позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2», не надавши перевагу в русі, виїхав на головну дорогу та допустив зіткнення з автомобілем «КІА RIO X», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався праворуч по головній дорозі у напрямку с. Тростянчик.

Внаслідок зіткнення водій «КІА RIO X», ОСОБА_7 та пасажири даного транспортного засобу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події.

Також, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «КІА RIO X», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з тілесними ушкодженнями різного ступеню тяжкості госпіталізовані до Бершадської ОЛІЛ.

Таким чином, водій ОСОБА_4 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. п. 16.3, 16.11, вимоги дорожніх знаків 2.2, 2.4, 7.1.2 та вимоги дорожньої розмітки 1.12 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими:

- п. 16.3. «У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

- п. 16.11. «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;

- дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено»;

- дорожній знак 2.4 «Кінець головної дороги»;

- дорожній знак 7.1.2 «STOP 20 м.»;

- дорожня розмітка 1.12 «(стоп-лінія) - позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2».

Порушення водієм ОСОБА_4 вищевказаних вимог «Правил дорожнього руху» знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками настанням смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та отриманням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Великий Обзир Камінь-Каширського району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з неповною вищою освітою, неодружений, який працює директором ТОВ «Дрім авто логістик», раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб.

08.10.2025 о 15.50 годині ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Після чого, 09.10.2025 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.10.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07.12.2025.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 08.10.2025;

- протоколом огляду речових доказів від 14.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.10.2025;

- висновком судово-медичної експертизи від 09.10.2025 № 116;

- висновком судово-медичної експертизи від 09.10.2025 № 117;

- висновком судово-медичної експертизи від 09.10.2025 № 117;

- сукупністю інших доказів, зібраних у кримінальному провадженні.

На даний час не завершено проведення інженерно-транспортної експертизи з дослідженням модуля керування системою безпеки «AUDI A8», державний номерний знак НОМЕР_1 , що унеможливлює призначення інженерно-транспортної експертизи щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та її причин.

Крім того, у кримінальному провадженні необхідно провести судовомедичні експертизи для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які в даний час проходять лікування.

Також, слід провести інженерно-транспортну експертизу щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та її причин, здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також виконати інші слідчі та процесуальні дії, у яких виникне необхідність для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Строк застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 07.12.2025, однак ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час не зменшилися та продовжують існувати.

Разом з цим, під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлені ризики передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Внаслідок вказаного кримінального правопорушення загинули три особи та ще три особи отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, що зумовлює необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою.

Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, дають слідству достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може ухилятися від органів досудового слідства.

Окрім того, орган досудового розслідування вказує на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху, зокрема протягом 2025 року - тричі за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, двічі за порушення правил проїзду перехресть, однак належних висновків для себе не зробив та знову допустив грубе порушення вимог вказаних «Правил дорожнього руху», які спричинило тяжкі наслідки.

Враховуючи викладене, існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання, переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, посткримінальна поведінка підозрюваного у вигляді відмови від надання будь-яких пояснень та показів щодо обставин пригоди, відповідним чином також характеризує його особу.

За час проведення досудового слідства, підозрюваним, як власником джерела підвищеної небезпеки, не вжито заходів щодо відшкодування потерпілим завданих збитків.

Підозрюваний ОСОБА_4 не одружений, не має на утриманні дітей, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки та чинники, які могли б забезпечити його належну процесуальну поведінку при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

У зв`язку з тим, що показання свідків, потерпілих та висновки експертів мають ключове доказове значення під час встановлення винуватості особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілих та експертів у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки у вигляді смерті трьох осіб та спричиненні тілесних ушкоджень іншим трьом особам, вид передбаченого покарання, відсутність міцних соціальних зв`язків, характеризуючі дані, слідчий за погодженням з прокурором просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, у межах строку досудового розслідування, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти цим ризикам.

Враховуючи зазначене, слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив продовжити строк тримання підозрюваного під вартою, оскільки заявлені ризики не зменшились, а виконати необхідні слідчі та процесуальні дії у встановлений строк неможливо. Додатково зазначив, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху, зокрема протягом 2025 року - тричі за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, двічі за порушення правил проїзду перехресть, однак належних висновків для себе не зробив та знову допустив грубе порушення вимог вказаних «Правил дорожнього руху», що спричинило тяжкі наслідки, також вказав, що останній відмовився від надання показів в межах даного кримінального провадження. З огляду на викладенні обставини просив клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки як він зазначає, має місце неумисний злочин. Підозрюваний ОСОБА_4 вину визнає але в межах даного кримінального провадження його не допитували, також вказав, що підозрюваний частково відшкодував шкоду одній із потерпілих, а тому просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити підозрюваному розмір застави. Додатково долучив до матеріалів справи копію розписки від 15.10.2025 про часткове відшкодування шкоди потерпілим та копії характеристики з закладу загальної середньої освіти «Камінь-Каширського ліцею» №2 Камінь-Каширської міської ради Волинської області де здобував освіту ОСОБА_4 та копію характеристики з місця роботи ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника. На запитання суду повідомив, що раніше не судимий, не одружений, дітей не має, офіційно працює директором ТОВ «ДрімАвтоЛогістік», заробітна плата на місяць складає 50 000,00 грн., має заощадження на суму 10 000,00 доларів, кредитів не має, у власності має автомобіль, який розбив.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000927 від 08.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

09.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2025 року по справі 127/32007/25 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк тримання під вартою визначено до 15 години 50 хвилин 07 грудня 2025 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2025 року по справі 127/37629/25 продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000927 внесеному до ЄРДР 08.10.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 08.02.2026.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у ч. 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, якщо заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2025 року по справі 127/32007/25, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави встановлено наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України, а саме як зазначено у вказаній ухвалі «…….Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, …. слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків та потерпілих, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою……»

Суд бере зазначене до уваги та вказує, що на дату розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ризики констатовані ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2025 року по справі 127/32007/25 не зменшилися та продовжують існувати, оскільки усвідомивши невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на можливий тривалий строк такого позбавлення, ОСОБА_4 при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання суду сама по собі суворість покарання за інкримінований злочин може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні обумовлена тим, що відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та додані до нього документи слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, оскільки це підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 08.10.2025, протоколом огляду речових доказів від 14.10.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.10.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.10.2025, висновком судово-медичної експертизи від 09.10.2025 № 116, висновком судово-медичної експертизи від 09.10.2025 № 117, висновком судово-медичної експертизи від 09.10.2025 № 117 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Також суд звертає увагу, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактичні обставини, які зазначив у клопотанні слідчий та вказав в судовому засіданні прокурор, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

З огляду на викладене суд констатує, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підозра, в розумінні закону є обґрунтованою.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

В силу ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуюче викладене та те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобом, якщо це спричинило загибель кількох осіб, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави. За наведених обставин, не визначення підозрюваній особі застави на даному етапі кримінального провадження, буде відповідати завданням кримінального судочинства.

Також суд констатує обставину того, що як зазначено вище, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2025 року по справі 127/37629/25 продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000927 внесеному до ЄРДР 08.10.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 08.02.2026.

При цьому, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , застосований ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2025 року по справі 127/32007/25 закінчується о 15 години 50 хвилин 07 грудня 2025 року, однак як пояснив у судовому засіданні прокурор, завершити досудове розслідування до вказаного терміну не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні на даний час не завершено проведення інженерно-транспортної експертизи з дослідженням модуля керування системою безпеки «AUDI A8», державний номерний знак НОМЕР_1 , що унеможливлює призначення інженерно-транспортної експертизи щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та її причин. Крім того, у кримінальному провадженні необхідно провести судовомедичні експертизи для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , провести інженерно-транспортну експертизу щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та її причин, здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також виконати інші слідчі та процесуальні дії, у яких виникне необхідність для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також особу підозрюваного, який на час розгляду клопотання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 286 КК України), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Також, судом враховано особливості та заплановану тривалість досудового слідства, пов`язану з необхідністю додаткового часу для проведення слідчих дій та неможливістю у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав надання строку для продовження тримання підозрюваного під вартою.

Суд звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені ухвалою суду про застосування запобіжного заходу не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_4 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність обставин, які можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який на даному етапі досудового розслідування відсутні.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою в межах строку досудового розслідування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 199, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування на 60 днів, тобто до 31.01.2026 року, включно.

Встановити строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваного до 31.01.2026 року, включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя