Справа № 522/2182/23
Провадження № 1-в/522/452/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання за вироко м Приморського районного суду м.Одеси від 30.03.2023 року у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ , стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, має середню освіту, працює охоронцем в ресторані, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

засудженого- ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси надійшло подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року на підставі частини 1, частини 3 статті 5, частини 2,3 статті 74 Кримінального кодексу України, пункту 13 частини 1 статті 537, пункту 2 частини 2 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України, Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 04.03.2024 року №3886-ІХ стосовно ОСОБА_4 , засудженого вироком Приморського районного суду м.Одеси від 30.03.2023 року за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки .

В судове засідання представник органу пробації не з`явився, відповідно до письмової заяви просив розглядати справу за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подане клопотання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вивчивши матеріали подання, приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

09.08.2024 року набув чинності Закон України « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024р. №3886-ІХ (далі Закон), яким підвищено суму для визнання крадіжки кримінально караним діянням, зокрема якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на 01 січня року, в якому мало місце протиправне діяння).

Вказаним Законом внесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Стаття 51. Дрібне викрадення чужого майна викладена у наступній редакції: Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1, частини 3 статті 5 Кримінального кодексу України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише у тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання у випадках, передбачених ч.2 ст.74 КК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбачені п.13 ч.1 ст.537 КПК України подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Так, згідно подання органу пробації судом встановлено, що правопорушенням заподіяна майнова шкода у розмірі 2520 (станом на 01.01.2023 року два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становили 2684 грн.) та на підставі частини 1, частини 3 статті 5, частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України, пункту 13 частини 1 статті 537, пункту 2 частини 2 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», у зв`язку з чим представник органу пробації звернувся до суду з відповідним поданням про звільнення засудженого від призначеного покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Так, судом встановлено, що засуджений перебуває на обліку Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

У своєму поданні представник органу пробації просить звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання.

На час, до якого відносяться інкриміноване засудженому ОСОБА_4 діяння, (25.01.2025 року) викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.3 ст.51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VIвід 04.06.2009 року).

Положеннями статті 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Нормами КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Згідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 09.08.2024 року набув чинності Закон України№ 3886-IX від 18.07.2024 року, яким статтю 51КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року, чинній з 09.08.2024 року, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно із ч.6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення правопорушення.

Оскільки станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становив 2684 грн., то 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян складає 1342 грн.

Відповідно щодо часу, до якого відносять вчинене ОСОБА_4 діяння згідно вироку Приморського районного суду м.Одеси від 30.03.2023 року, станом на момент вчинення кримінального правопорушення 25.01.2023 року, із врахуванням зазначених змін, поріг кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна настає за крадіжку вартістю понад 2684 грн.

Як вбачається із зазначеного вироку, вартість майна, у здійсненні крадіжки якого обвинувачується ОСОБА_4 становить 2520 гривень, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення правопорушення.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов висновку, що подання представника органу пробації є обґрунтованим та підлягає задоволенню та засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання вироком Приморського районного суду м.Одеси від 30.03.2023 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке її було засуджено, на підставі ч.2 ст.74 КК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 7, 9, 372, 376, 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного вироком Приморського районного суду м.Одеси від 30.03.2023 року покарання за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з декриміналізацією вчиненого нею діяння, - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України, ОСОБА_4 ,, засудженого вироком Приморського районного суду м.Одеси від 30.03.2023 року до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, звільнити від подальшого відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м.Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_7