ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2006/25 Справа № 211/3847/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000140 від 04.02.2023 року за апеляційною скаргою прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Брянськ рф, громадянку України, з середньо-спеціальною освітою, вдову, пенсіонерку, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнано невинуватою та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України в зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою, -

в с т а н о в и л а :

досудовим розслідуванням ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 02.02.2023 в ранковий час ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із молодшим сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходились за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно вживали спиртні напої.

Приблизно о 07.30 годин до них приїхав старший син ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час спільного із ОСОБА_10 вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ґрунті побутових суперечок виникла сварка.

В ході сварки, яка супроводжувалася взаємними словесними образами, у ОСОБА_8 , виникла гостра неприязнь до свого сина ОСОБА_9 , посилена станом алкогольного сп`яніння, та за вказаних мотивів намір на заподіяння йому смерті.

Відразу ж після цього, в проміжок часу з 07:30 до 08:00 02.02.2023, реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кухні будинку, на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , взяла зі столу ніж господарсько-побутового призначення, та підійшовши до ОСОБА_9 , який знаходився в положенні стоячи обличчям до неї, утримуючи в руці кухонний ніж, діючи умисно, з мотивів раптово виниклої гострої неприязні до останнього, посиленою станом алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 та бажаючи настання саме таких наслідків, нанесла ножем 2 удари в ліву область грудної клітки останнього - місце розташування життєво-важливих органів людини. Після чого, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, припинила свої злочинні дії.

Після нанесених ОСОБА_8 ударів ножем, ОСОБА_9 пройшовши до кімнати будинку впав та в короткий проміжок часу, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, помер на місці.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:

- проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, з наскрізним пошкодженням передньої стінки лівого передсерця серця, яка ускладнилася розвитком гемотампонади, яке відповідно до висновків експерта 319 від 24.02.2023 року та №319/1 від 27.02.2023 за результатами проведених судово-медичних експертиз за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 ;

- проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, з пошкодженням клітковини середостіння, яке відповідно до висновків експерта №319 від 24.02.2023 року та №319/1 від 27.02.2023 за результатами проведених судово-медичних експертиз за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та не має причинного зв`язку з настанням смерті.

На підставі викладеного ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Суд першої інстанції виправдовуючи ОСОБА_8 мотивував своє рішення тим, що надані стороною обвинувачення докази не можна покласти в основу обвинувального вироку, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм чинного законодавства, а інші - як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи опосередковано не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

При проведенні огляду місця події 03.02.2023 року в спальній кімнати № 1 на підлозі виявлено труп ОСОБА_9 в положенні сидячи спиною обпершись до крісла. Труп на дотик теплий. Кістки черепу, тулуба, кінцівок на дотик цілі. При зовнішньому огляді видимих тілесних ушкоджень не виявлено. Також слідчим було оглянуто весь будинок та нічого не було виявлено та вилучено. Разом з цим, лише 06.02.2023 року проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в присутності власника майна ОСОБА_8 , виявлено та вилучено ніж зі слідами РБК загальною довжиною приблизно 25,5 см, клинок довжиною приблизно 15 см, руків`я приблизно 10,5 см, який знаходився в кімнаті № 1 на столі, крім того, виявлено та вилучено інші предмети.

Суд зауважив на тому, що відомості по з`єднанням абонентського номеру НОМЕР_1 (ймовірно SIM-картка ОСОБА_9 ) по базовим станціям: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 , надійшли в розпорядження органу досудового розслідування 23.05.2023 року, однак дій щодо допиту ключового свідка ОСОБА_10 , за версією слідства, здійснено не було, хоча базові станції АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 , розташовані в безпосередній близькості до місця проживання останнього та в більшості випадків з`єднання належного йому абонентського номеру за певний період реєструвались за вказаними базовими станціями. Свідок ОСОБА_10 відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1623 від 02.08.2023 року помер в липні 2023 року , таким чином, у органу досудового розслідування існувала можливість його допиту до моменту направлення обвинувального акту до суду.

Також, повідомлення про виявлення трупа надійшло на лінію 102 о 12:20 03.02.2023, а дзвінки між абонентами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 закінчились о 23:16:51 (о 23:17:13 надійшло СМС).

Крім того, суд зазначив, що дзвінки абоненту ОСОБА_11 здійснювались з абонентського номеру ОСОБА_8 , а не ОСОБА_10 та при цьому допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив про те, що він спілкувався саме із ОСОБА_12 .

Дослідивши в судовому засіданні висновки експертів в частині встановлення дати та часу смерті ОСОБА_9 , суд звернув увагу на те, що в кожному висновку експерти окремо прописували, що для точного встановлення часу настання смерті ОСОБА_9 їм необхідно було надати протокол огляду трупу.

Такий огляд проводився 03.02.2023 року та був в розпорядженні органу досудового розслідування, однак за невідомих суду причин свідомо не надавався експертам для дослідження. Таким чином, суд доходить висновку про те, що органом досудового розслідування не доведено поза розумним сумнівом час вчинення кримінального правопорушення. Встановлення ймовірної дати та часу настання смерті ОСОБА_9 тільки за даними, що містяться в довідці щодо обробки технічної інформації, на думку суду є недопустимим в тому числі і з огляду на факт огляду трупу, який було проведено 03.02.2023 року та він на дотик був теплий. Вказаний доказ не був визнаний недопустимим, тому суд при постановленні рішення керується його змістом.

Більш того, відповідно до всього обсягу письмових доказів, орган досудового розслідування як на дату вчинення кримінального правопорушення спирається на 03.02.2023 року, аналогічно до цієї дати прив`язані і показання свідків, що допитувались під час досудового розслідування. Більш того, головний свідок, за версією обвинувачення, ОСОБА_10 під час проведення із ним слідчого експерименту вказував на дату події, свідком якої він став - 03.02.2023 року. Прикметним є також надані ним свідчення в частині механізму та кількості ударів, які були нанесені ОСОБА_8 його брату ОСОБА_9 . Так, свідок ОСОБА_10 повідомив, що став очевидцем того, як його мати в кухонній кімнаті, вхопивши зі столу ніж, нанесла один удар в область грудної клітини ліворуч ОСОБА_9 , далі ОСОБА_9 пішов до зали, а свідок вийшов на подвір`я.

Однак, з досліджуваного судом висновку експерта № 319 від 24.02.2023 року, складеного судово-медичним експертом ОСОБА_13 , встановлено, що при експертизі трупа ОСОБА_9 були виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих колото-різаних ран передньої стінки грудної клітки: Рана № 1, розташована на передній стінці грудної клітки зліва по середньо-ключичній лінії, з пересіченням 4-го ребра, яке своїм рановим каналом пошкоджує передню стінку лівого передсердя. Дане ушкодження прижиттєве, виникло за лічені хвилини до настання смерті. Таким чином, у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо правдивості наданих свідком ОСОБА_10 пояснень під час проведення із ним слідчого експерименту.

З приводу показань інших свідків, яких було безпосередньо допитано в судовому засіданні, то вони, кожен окремо, та в сукупності з іншими, визнаними судом належними та допустимими доказами, не підтверджують факт спричинення смерті ОСОБА_9 саме ОСОБА_8 в певний період часу. Більш того, кожен із допитаних свідків звернув увагу суду на те, що між братами був наявний конфлікт та непоодинокі бійки, які закінчувались тілесними ушкодженнями, особливо коли вони знаходились в стані сп`яніння.

Щодо ножа, який виявлено та вилучено 06.02.2023 року на столі біля ліжка ОСОБА_8 , на лезі якого виявлені сліди РБК та в подальшому висновком експерта встановлена приналежність крові ОСОБА_9 . Так, повертаючись до протоколу огляду місця події від 03.02.2023 року, слідчим ОСОБА_14 було здійснено огляд домоволодіння та нічого не було ані виявлено, ані вилучено. Того ж дня, як зазначила свідок ОСОБА_15 , вона із ОСОБА_16 приїхала до ОСОБА_8 , також вже після затримання ОСОБА_8 , в домоволодінні зустріла ОСОБА_10 , який там господарював. Таким чином, судом не виключається можливість появи ножа, в тому числі і після проведення зазначеного вище огляду. Дивним також здається знаходження скривавленого знаряддя злочину протягом всього часу з 03.02.2023 до моменту його виявлення в безпосередній близькості до місця відпочинку обвинуваченої. При цьому на руків`ї ножа експертом жодних слідів папілярних узорів не виявлено.

Отже стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження спричинення саме ОСОБА_8 двох проникаючих колото-різаних ран передньої стінки грудної клітки ОСОБА_9 , що спричинило смерть останнього.

Із вказаним судовим рішенням не погодився прокурор Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити їй покарання у виді 7 років позбавлення волі. Вирішити питання щодо долі речових доказів, стягнути з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме: 1510,24 гривень та 26329,88 гривень.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що у вироку суду містися посилання щодо здобуття доказів з грубим порушенням норм чинного законодавства, разом з цим, судом не визнано жодного доказу недопустимим.

Звертає увагу, що суд не прийняв до уваги, що причину смерті ОСОБА_9 стало відомо лише 06.02.2023 року, і лише після встановлення наявності ознак насильницької смерті виникла необхідність у проведенні обшуку домоволодіння де виявлено труп.

Наголошує, що судом помилково зроблено висновки, щодо користувачів абонентських номерів НОМЕР_4 та НОМЕР_3 , оскільки абонентським номером НОМЕР_4 користувався саме ОСОБА_9 і лише з 02.02.2023 року користування відбулось з мобільного телефону ОСОБА_8 . Вказане підтверджується тим, що за вказаним номером встановлений ІМЕІ НОМЕР_5 у період часу з 02.02.2023 08-00 годин до 02.02.2023 року 08-01 годин, ІМЕІ НОМЕР_6 у період часу з 02.02.2023 08-12 годин до 03.02.2023 23-27 годин. І саме ІМЕІ НОМЕР_5 належить мобільному телефону, яким користувався ОСОБА_9 , про що зазначено у рапорті о/у СКП ВП №1. При цьому, суд посилається на вказаний рапорт, однак як на доказ невинуватості ОСОБА_8 , при цьому відомості взято частково.

Зауважує, що беззаперечно помилковим є висновок суду, який у вироку зазначає абонентський номер, НОМЕР_1 (ймовірно сімкарта ОСОБА_9 ), щодо користувача даного абонентського номеру. В дійсності даним абонентським номером, як до 02.02.2023 року так і після, користувався лише свідок ОСОБА_10 . Однак судом взагалі не прийнято до уваги, з яким ІМЕІ працював вказаний мобільний номер. Так, відповідно до довідки щодо обробки технічної інформації, абонентський номер НОМЕР_1 , при з`єднані за абонентом ОСОБА_11 , працював з мобільними терміналами з ІМЕІ НОМЕР_7 . Також відповідно до довідки, абонентський номер НОМЕР_1 за весь період часу з 01.02.2023 року по 05.02.2023 року працював тільки з мобільним терміналом з ІМЕІ НОМЕР_7 . Тобто вказаний абонентський номер не працював, ані з мобільним телефоном загиблого ОСОБА_9 , ані обвинуваченої ОСОБА_8 .

Зазначає, що весь день 01.02.2023 року вказаний абонентський номер реєструвався по базовим станціям: АДРЕСА_3 , які розташовані в безпосередній близькості до місця проживання ОСОБА_10 , беззаперечним є той факт, що користувачем даного абонентського номеру був саме ОСОБА_10 , що повністю спростовує версію суду про належність вказаного номеру загиблому.

Зауважує, що стороною захисту під час усього судового розгляду не ставилось під сумнів питання належності номеру мобільних телефонів НОМЕР_4 , що ним користувався саме ОСОБА_9 , та НОМЕР_1 , щодо користування ним саме ОСОБА_10 .

Щодо висновків суду про спілкування ОСОБА_11 саме із ОСОБА_10 , зазначив, що відповідно до довідки, абоненту ОСОБА_11 , здійснювались телефонні дзвінки саме з абонентського номеру ОСОБА_10 , що спростовує висновки суду, що свідку телефонувала ОСОБА_8 , та підтверджує показання свідка ОСОБА_11 в цій частині, що він спілкувався із ОСОБА_10 .

Наголошує, що суд прийшов до помилкового висновку, щодо неповноти проведених експертиз через ненадання протоколу огляду, оскільки саме через відсутність відомостей в протоколі огляду, а не відсутності самого протоколу огляду, не надало можливості визначити час смерті ОСОБА_9 при проведені судово-медичної експертизи. Крім того, ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_10 приїхав до них вранці та вони разом снідали та випивали, після чого вона пішла спати, і вказана позиція обвинуваченої, судом під сумнів не ставилась. Отже, є доведеним факт, що ОСОБА_10 був присутній в будинку, коли ОСОБА_9 ще був живий. Та саме в зазначений період мобільний телефон ОСОБА_10 реєструвався базовими станціями, які покривають місце вчинення злочину.

Зауважує, що слідчий, який проводив огляд, не є експертом та враховуючи, що він не побачив поранень у ОСОБА_9 , свідчить про те, що при огляді трупу здійснювалось лише фотографування без ретельного огляду, а тому є безпідставними посилання в даному протоколі, на те що на дотик труп теплий. При цьому, свідок ОСОБА_17 , який заходив до будинку ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначив, що труп на дотик холодний, та його показання викликають більшу довіру. Зауважує, що прокуратурою, після встановлення факту умисного вбивства, ініціювалось питання про проведення службового розслідування щодо слідчого.

Зауважує, що на початковій стадії досудового розслідування, дійсно вважалось, що подія злочину мала місце 03.02.2023 року, спираючись саме на ас та день виявлення трупу ОСОБА_9 , надалі за результатами досудового розслідування з точністю до годин встановлений день та час вчинення кримінального правопорушення, виходячи із сукупності отриманих доказів. Крім того, стороною захисту не ставилось під сумнів питання дати вчинення кримінального правопорушення, а саме 02.02.2023 року.

Стверджує, що слідчий експеримент із ОСОБА_10 проводився з метою перевірки та уточнення відомостей наведених ним під час допиту. Крім того, суд помилково вважає, що якщо було два удари, то свідок мав їх бачити, але на слідчому експерименті перевіряються лише ті дані, які зазначені свідком, а останній пояснював, що бачив один удар, і нанесення одного удару, який він бачив він і продемонстрував. Зауважує, що рана № 1 та рана № 2 мають такий самий механізм нанесення. При цьому, висновком експерта зазначено, що не виключається, що ОСОБА_10 бачив лише той удар, наслідком якого була рана № 2, тобто жодним чином не спростовує показання щодо механізму нанесення тілесного ушкодження і не ставить під сумнів його показання.

Посилання суду на те, що під час огляду місця події нічого не виявлено та не вилучення, то це лише наслідок недбалого ставлення слідчого.

Звертає увагу, що знаходження знаряддя злочину в будинку до моменту його виявлення, вказує на умови в яких мешкала ОСОБА_8 , та на спосіб життя, родини, які зловживали спиртними напоями і вказані обставини, як і стан місця мешкання, так і вигляд самої ОСОБА_8 та її поведінка, які зафіксовані на відеозаписі обшуку від 06.02.2023 року, не викликають сумніву та дивності з даного приводу. При цьому, відсутність папілярних узорів на ножі жодним чином не свідчить про неможливість причетності ОСОБА_8 до злочину, оскільки можливість залишення на предметі папілярних узорів залежить від декількох факторів, в тому числі й від поверхні предмету, температури повітря, сили натискання на предмет, чіткості прикладання тощо.

Наголошує, що висновок сторони обвинувачення, що умисне вбивство ОСОБА_9 вчинене саме ОСОБА_8 ґрунтується не лише на показаннях ОСОБА_10 , яким судом взагалі не надана будь-яка оцінка та який був єдиним безпосереднім очевидцем, відповідно до його свідчень, вчинення злочину, а у вироку лише зазначено, що останній не допитувався у зв`язку зі смертю, а надана лише оцінка відомостям наданим під час проведення експерименту. При цьому, під час судового розгляду досліджено журнал судового засідання та протокол допиту ОСОБА_10 й переглянутий відеозапис, чому взагалі не надано оцінки.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги, захисника адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок залишити без змін, обвинуваченої ОСОБА_8 , яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим, просила апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначаються - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 вказаним вимогам закону відповідає не в повній мірі.

Так, згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Суд першої інстанції у вироку поставив під сумнів надані стороною обвинувачення докази та дійшов висновку про недоведеність, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_8 .

При цьому, суд дав вибіркову оцінку дослідженим доказам, оцінив докази з огляду на позицію самої обвинуваченої, що не узгоджується з вимогами ст. 94 КПК України, відповідно до яких суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, суд першої інстанції поставив під сумнів дату вчинені злочину, інкриміновану органом досудового розслідування, при цьому суд зазначив на неповноту проведених експертиз через відсутність у розпорядженні експертів протоколу огляду місця події з вимірюванням трупних явищ, однак не звернув увагу, що зазначений протокол наявний, однак у ньому відсутня інформація щодо стану трупу, та вказані дані не має можливості встановити, оскільки огляд трупу під час огляду місця події проведений, тобто є закінченою слідчою дією, а тому висновки експертів можуть ґрунтуватися лише на тих матеріалах, які вже були надані експерту.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчим не здійснено детального опису трупу з підставі відсутності ознак насильницької смерті на час проведення огляду. Відсутність ознак насильницької смерті також не наведена свідком ОСОБА_18 , який був присутній під час проведення огляду місця події.

Крім того, суд зробив передчасний висновок стану трупу ОСОБА_9 під час огляду місця події, не надавши оцінку доводам прокурора про формальність висновків слідчого та не зіставивши їх з показаннями свідка ОСОБА_18 , який зазначив, що тіло було холодне. При цьому, свідок ОСОБА_18 попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, його показання в іншій частині узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, а щодо слідчого, як про це зазначив прокурор було розпочато службове розслідування щодо неналежного виконання своїх посадових обов`язків.

Апеляційний суд зауважує, що суд першої інстанції хоча і зазначив, на суперечності у встановлені дати злочину, однак не надав належної, повної та ґрунтовної оцінки, висновку експерта № 319/2 від 09.06.2023 року, який зазначив, що термін давності настання смерті за таких умов зберігання може сягати в проміжку 3-4 доби, тобто невиключно 02.02.2023 в період часу з 07:00 годин до 12:00 годин. Твердження місцевого суду щодо недоведеності, що злочин вчинений саме 02.02.2023 року, групується лише на поясненнях ОСОБА_10 , наданих під час проведення слідчого експерименту та під час впізнання предметів. Однак його свідчення, які поміж іншим суперечать висновку експерта, не можна вважати цілком достовірними, враховуючи дані про зловживання ним спиртними напоями та відсутністю можливості здійснити його допит в суді для уточнення вказаних свідчень та зазначення ним впевненості щодо наведеної дати. Колегія суддів звертає увагу, що не встановлення точної дати смерті ОСОБА_9 іншими висновками експертів, не нівелює обставин встановлених органом досудового розслідування.

При цьому посилання суду на активність телефонних дзвінків 02.02.2023 року, в даному випадку не є достовірним свідченням, що ОСОБА_9 в зазначену дату був живий та чинив активні дії, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, один і той самий номер телефону, в один день міг використовуватись різними телефонами, тобто різні ЕМЕІ. Отже, місцевий суд зробив передчасний висновок в цій частині, не звернувши увагу на докази, які суперечать змісту мотивам суду.

Крім того, прокурор наділений правом зміни обвинувачення в суді, в разі якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, вказане регламентується з положеннями ст. 338 КПК України.

Також, відсутність слідів папілярних узорів на вилученому у ОСОБА_8 ножі, не може беззаперечно виключати її причетність, оскільки на ножі не знайдено жодних слідів папілярних узорів, а той факт, що ножем користувались не викликає сумнівів, крім того він виявлений через 06.02.2023 року, тобто не безпосередньо після вчинення злочину.

Судом першої інстанції, як на спростовування вини ОСОБА_8 здійснено висновок про належність номерів телефонів під час дослідження довідки щодо обробки технічної інформації, зокрема встановлені з`єднання абонентських номерів НОМЕР_2 (SIM-картка ОСОБА_8 ), НОМЕР_4 (друга SIM-картка ОСОБА_8 ), НОМЕР_8 (SIM-картка ОСОБА_10 ), НОМЕР_1 (ймовірно SIM-картка ОСОБА_9 ), НОМЕР_9 (SIM-картка свідка ОСОБА_11 ).

Однак суд першої інстанції належним чином не мотивував висновки щодо належності мобільного телефону НОМЕР_4 позиціонуючи вказаний номер, як другу SIM-картку ОСОБА_8 . Однак, не звернув увагу на дані протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 15.03.2023 року, під час якого оглянуто мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Grand 2» модель «SM-G7102» IMEI 1: НОМЕР_10 IMEI 2: НОМЕР_11 , з SIM-карткою: НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_10 , так в телефонній книзі якого номер телефону НОМЕР_12 записаний, як « ОСОБА_19 ». Разом з цим, відповідно до показань свідків у судовому засіданні в суді першої інстанції прізвиськом « ОСОБА_19 » називали саме ОСОБА_9 .

Судом вибірково та поверхнево досліджені вхідні та вихідні телефонні дзвінки та базові станції, які мають значення для аналізу належності номерів телефонів до певних осіб та достовірного встановлення фактичних обставин.

Наявність сім-карти із вказаним номером телефону у телефоні вилученому у ОСОБА_8 не виключає належність вказаного номеру телефону саме ОСОБА_9 враховуючи час, який сплив після настання його смерті до моменту вилучення вказаного телефону.

Разом з цим, посилаючись на з`єднання оператора зв`язку за номером телефону НОМЕР_1 , які датовані 03.02.2023 року, як на суперечність доказів, що призводить до сумніву у причетності ОСОБА_8 , суд першої інстанції зазначає, що вказаний номер ймовірно належить ОСОБА_9 , водночас не наводить жодних мотивів своїх висновків з цього приводу.

Також судом не спростовано з`єднання, а саме телефонна розмова ОСОБА_10 із свідком ОСОБА_11 , як про це зазначив останній під час допиту в суді першої інстанції, під час якої, ОСОБА_10 зазначив, що саме мама вбила брата.

Через недостовірність встановлення належності номерів мобільних телефонів, інформація щодо з`єднань за абонентськими номерами та визначення перебування осіб за базовими станціями підлягає додатковому та більш ретельному аналізу, що судом першої інстанції не здійснено, а тому його висновки не можна вважати об`єктивними, достовірними та обґрунтованими.

Також апеляційний суд зауважує, що висновки місцевого суду щодо суперечливості кількості ножових ударів, повинна оцінюватись в сукупності з іншими доказами, лише показання свідка ОСОБА_10 , який не допитаний безпосередньо судом першої інстанції, не може беззаперечно спростовувати фактів, встановлених висновком експерта, крім того, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 зазначив, що вийшов з будинку та не наполягав, що удар був виключно один.

Посилання суду першої інстанції, щодо частих сварок ОСОБА_9 із ОСОБА_10 , не можуть безапеляційно виключати причетність ОСОБА_8 до нанесення ударів ножем, які потягли смерть ОСОБА_9 , оскільки відповідно до показань свідка ОСОБА_15 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також були сварки.

Висновки суду, шо свідок ОСОБА_10 відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1623 від 02.08.2023 року помер в липні 2023 року, таким чином, у органу досудового розслідування існувала можливість його допиту до моменту направлення обвинувального акту до суду. Вказані висновки суду не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах діючого Законодавства України, оскільки допит свідка під час досудового розслідування не може бути досліджений під час судового розгляду, оскільки таким чином буде порушений принцип безпосередності.

Так, відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

За цих же підстав, заслуговують на увагу доводи прокурора про необхідність надання оцінки показанням свідка ОСОБА_10 , запис яких переглянутий судом під час судового розгляду.

Усі вищенаведені обставини залишилися поза увагою суду та не отримали належної оцінки у вироку, тобто судом не досліджені всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, зроблено передчасні, чим допущено неповноту судового розгляду.

Незважаючи на наявність суперечливих фактичних даних щодо обставин кримінального провадження, наданих сторонами обвинувачення та захисту, які мають значення для правильного вирішення справи, суд ці суперечності не усунув та не дав їм однозначної оцінки в їх сукупності для підтвердження чи спростування обвинувачення, чим поставив під сумнів невинність виправданої, що є недопустимим.

Таким чином, аналіз сукупності всіх доказів у повному обсязі місцевим судом не здійснений, а мотиви щодо недоведеності вини обвинуваченої, викладені у мотивувальній частині вироку, на думку колегії суддів, не є безсумнівними та однозначними, оскільки є недостатніми та непереконливими, а тому не можуть слугувати беззаперечними підставами для висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо невинуватості ОСОБА_8 .

Висновки суду першої інстанції містять істотні суперечності та вочевидь не відповідають наявним доказам, судом не надано належну, повну оцінку та аналіз доказам в контексті висунутого обвинувачення та заявленої стороною захисту позиції.

Отже, висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є передчасним та не відповідає фактичним обставинам провадження, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин і оцінки всієї сукупності доказів щодо їхньої належності, допустимості, достовірності та достатності, що є порушенням вимог ст. ст. 370, 374 КПК України.

Зазначене свідчить про допущення судом першої інстанції порушень вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність і обґрунтованість рішення районного суду, у зв`язку з чим вирок суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК та підлягає скасуванню з одночасним призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду.

При новому розгляді суду першої інстанції належить врахувати наведене, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2025 року щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - скасувати та направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Судді