БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1265/25
Провадження № 1-кп/730/101/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Борзна клопотання потерпілої про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим у кримінальному провадженні № 0000051, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2025 року, з обвинувальним актом від 27.0.2025 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Шевченко Борзнянського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, є особою з інвалідністю ІІІ групи, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2025 до Борзнянського районного суду Чернігівської області з Ніжинської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 12.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України.

01 вересня 2025 ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області у вказаному провадженні призначено судовий розгляд.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 46 КК України - у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, жодних претензій до обвинуваченого не заявляє.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою та закриття провадження щодо нього.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання потерпілої про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, оскільки наявні всі передбачені законом підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою та закриття кримінального провадження, на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Заслухавши позицію прокурора, потерпілої та обвинуваченого суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 09.08.2025 приблизно о 13.00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку за адресою АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, що виник з мотивів особистих неприязних сімейних відносин з дружиною ОСОБА_5 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, наніс дружині один удар рукою в область правої очно-виличної ділянки обличчя, після чого схопив руками ОСОБА_5 , за її руки та стиснув їх, у результаті чого потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин та садна правої очно-виличної ділянки обличчя ззовні, численних синців обох верхніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 96 від 13 серпня 2025 відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, які не спричинили короткотривалий розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VI11 під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул,11.05.2011 (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Вказаними умисними діями ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства відносно дружини ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченого кваліфіковано як умисне нанесення потерпілому легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість, зазначив про правильність встановлення фактичних обставин в обвинувальному акті. Висновки зробив, більше такого не повториться, шкодує за вчинене. На сьогодні вони примирилися, будуть далі жити мирно.

Судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого його обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст. 125 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 46 КК України.

Згідно частини 4 статті 56 КК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом (стаття 44 КК України).

Відповідно до статті 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом ст.ст. 44, 46 КК України за наявності підстав, передбачених ст. 46 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, передбаченому ст. 46 КК України, є обов`язковим.

У відповідності до ст. 12 КК України ч. 1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», - «примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди».

У постанові від 16 січня 2019 року в справі № 439/397/17 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ст. 46 КК України «звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим» таким чином: термін «потерпілий» у ст. 46 КК України необхідно розуміти у його кримінально-правовому значенні, як особу, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або майнова шкода або створюється загроза її заподіяння.

Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

На цей час учасники пригоди примирилися. Претензій один до одного не мають. Як зазначила потерпіла, обвинувачений перед нею вибачився, обіцяє такого не повторювати.

Порушень КПК України, зокрема § 2 - звільнення особи від кримінальної відповідальності, та КК України, які б слугували передумовою для відмови у задоволенні цього клопотання, у судовому засіданні судом не встановлено.

Однією із форм правосуддя є відновне правосуддя, основною метою якого є створення умов для примирення потерпілих і правопорушників та усунення наслідків, спричинених злочином, реалізація якої дає змогу досягти найкращого співвідношення врахування інтересів потерпілого та відповідальності правопорушника.

При цьому примирення винної особи з потерпілим слід розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 439/397/17 також висловила свою точку зору з приводу інституту примирення обвинуваченого з потерпілим, вказавши при цьому, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно ст. 46 КК України.

Право на примирення - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (у тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Суд переконався в тому, що обвинувачений та потерпіла за вище викладених обставин дійсно примирилися, про що потерпіла заявила у судовому засіданні.

Крім того, при вирішенні клопотання суд враховує те, що обвинувачений є особою раніше не судимою, обвинувачується у вчиненні проступку.

Судом було роз`яснено обвинуваченому право заперечувати проти закриття кримінального провадження та право наполягати на проведенні судового провадження у повному обсязі в загальному порядку. Також роз`яснено, що кримінальне провадження в такому випадку закривається з нереабілітуючих підстав. Обвинувачений заявив що підстави та наслідки звільнення за ст. 46 КК України йому зрозумілі і просить суд розглянути подане потерпілим клопотання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно частини 1 статті 286 КК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 4 ст. 286 КПК України).

Згідно частини 3 статті 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 вперше вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та не є корупційним злочином, він щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, потерпіла жодних претензій до обвинуваченого не заявляє, а тому наявні всі умови та підстави, передбачені кримінальним законом, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінальної справи на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовано не було, запобіжний захід щодо обвинуваченого в межах кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 46 КК України, ст.ст. 284, 288, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 46 КК України - у зв`язку з примиренням винного з потерпілою та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1