Справа № 191/3942/25
Провадження № 1-кп/191/404/25
У Х В А Л А

іменем України

16 грудня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України,ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 року об`єднані кримінальне провадження за обвинуваченням за обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 194 КК України (судова справа № 191/3942/25) та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України № справи 191/3282/25 ( судова справа № 191/3282/25).

Об`єднаному кримінальному провадженню присвоїти єдиний судовий номер № 191/3942/25 (провадження 1-кп191/404/25 ).

До початку проведення судового засіданні від прокурора ОСОБА_10 надійшло клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який неодноразово був продовжений, останній раз ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.10.2025 року, до 25.12.2025 року включно.

Прокурор зазначив, що так як на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений, може переховуватися від суду, оскільки обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлює, що уразі визнання його винуватими йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, впливати на свідків, з метою змінити свої показання або відмовитися від надання показань у суді, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений неодноразово вчиняв інкриміновані йому дії з корисливих мотивів, отримуючи замовлення на їх вчинення від невстановлених досудовим розслідуванням осіб, тому просить клопотання задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважає, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, жодним чином не обґрунтовані, обвинувачений не має наміру переховуватися від суду та впливати на свідків, в інкримінованому кримінальному правопорушення розкаявся, відшкодував матеріальну шкоду потерпілому. Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 має на утриманні двох малолітніх дітей, та дідуся, який є інвалідом.

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував щодо продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_9 обвинувачуєтьсяу вчинені кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, у зв`язку з чим існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

В контексті зазначеного, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року, Європейського суду з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тому наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Враховуючи, що станом на сьогодні триває судовий розгляд та свідки по даному кримінальному провадженні, допитані судом не були.

Також суд враховує, що ОСОБА_9 раніше в силу ст. 89 КК України, не судимий, задовільно характеризується, офіційно не працевлаштований, водночас, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що полягає в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб, по двом епізодам, тому є ризик, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст.183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, в цьому контексті суд зауважує, що перебування у шлюбі обвинуваченого, наявність у нього міцних соціальних зв"язків та утриманців не виступили стимулюючим фактором в протитправній поведінці ОСОБА_9 .

З урахуванням того, що у даному кримінальному провадженні вказані вище ризики не зменшилися та обставини, що були підставою для взяття обвинуваченого під варту, не змінилися, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою з урахуванням вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України, терміном на 60 днів.

Встановлений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2025 року альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладанням відповідних обов`язків, та зменшений Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області до 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн. 00 коп. з покладанням на ОСОБА_9 , за результатами внесення такої застави обов`язків, слід продовжити до 13 лютого 2026 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 194, 314, 315 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 лютого 2026 року включно.

Встановлений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2025 року альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб , що становить 302 800 грн. 00 коп. та покладені на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами внесення такої застави обов`язки, яка на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області зменшена до 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн. 00 коп. з покладанням на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами внесення такої застави обов`язків - продовжити до 13 лютого 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1