Провадження № 1-кс/201/4324/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000039 від 11.07.2016 року

У судовому засіданні брали участь:

представник, адвокат ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000039 від 11.07.2016 року, яким заявник просить скасувати заборону відчуження та розпорядження (арешт) нерухомого майна, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2016 р. в кримінальному провадженні №0000039.

В обґрунтування клопотання представник посилається на те, що Дніпропетровським відділом поліції ГУНП у Дніпропетровські області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 90000039 від 11.07.2016р., за заявою гр. ОСОБА_6 про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 Кримінального кодексу України. 11.08.2016 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було подано клопотання слідчого СВ Дніпропетровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровські області про накладення заборони відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 . Зазначене клопотання слідчого було обгрунтовано тими обставинами, що на даний час зазначене майно є речовим доказом, тобто об`єктом набутим кримінально протиправним шляхом, а також з метою запобігання ризикам реалізації (відчуження) нерухомого майна третім особам, виникла необхідність накладення арешту. 12.08.2016 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська, було винесено ухвалу у справі № 200/14092/16-к, якою задоволено клопотання слідчого СВ Дніпропетровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровські області ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 90000039 та накладено заборону відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 . Однак представник вважає за необхідне подати це клопотання за тих обставин, що станом на сьогодні, на його думку, відпала потреба арешту зазначеного майна. Крім того, представник зазначає, що у відповідності до повідомлення слідчого від 07.08.2017 року - адвоката ОСОБА_3 визнано представником третіх осіб щодо майна яких винесено постанову про арешт майна у кримінальному провадженні. В серпні 2025 року адвокатом ОСОБА_3 було отримано відповідь від Дніпровського районного управління поліції в Дніпропетровській області №1 на адвокатський запит від 17.07.2025р., в якій зазначено про наступні обставини: 06.02.2019 року прокуратурою визначено підслідність подальшого проведення досудового розслідування, в порядку ст.218 КПК України, за Соборним ВП Дніпровського ВП (на теперішній час ВП №2 Дніпровського РУП №1) ГУНП в Дніпропетровській області. 30.12.2020 року у кримінальному провадженні №90000039 прийнято рішення про закриття, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яке в передбаченому законом порядку не скасовано. З огляду на зазначене, представник вважає, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на нерухоме майно гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повинна бути скасована. Всі вищенаведені обставини необхідність відновлення прав гр. ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 на володіння та розпорядження належним ним на праві власності нерухомим майном, а відтак, на думку представника, ухвала слідчого судді про накладення арешту повинна бути скасована.

Представник, адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасника, перевіривши клопотання представника та додані до нього документи, приходить до такого висновку.

З матеріалів скарги вбачається, що Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000039 від 11.07.2016 року за ч.3 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2016 року у справі № 200/14092/16-к клопотання слідчої СВ Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 задоволено. Накладено заборону відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 .

Постановою заступника начальника СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 30.12.2020 року кримінальне провадження №0000039 від 11.07.2016 року за ч.3 ст.190 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правоопрушення.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Разом з тим, відповідно до ч.1, 2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано.

Відтак, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.6 ст.284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Однак, відповідно до наявних в матеріалах кримінального провадження №0000039 від 11.07.2016 року за ч.3 ст.190 КК України документів, відсутні відомості про надсилання постанови заступника начальника СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 30.12.2020 року про закриття кримінального провадження №0000039 від 11.07.2016 року заявнику, потерпілому, прокурору.

Так само в матеріалах кримінального провадження №0000039 від 11.07.2016 року за ч.3 ст.190 КК України відсутні відомості про отримання зазначеної постанови вказаними вище особами, у зв`язку з чим постанова про закриття кримінального провадження не є остаточною, адже прокурор на даний час має повноваження скасувати постанову про закриття кримінального провадження за скаргою потерпілого, а відтак на даний час на переконання слідчого судді не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Таким чином, на переконання слідчого судді виходячи з наведеного, та враховуючи те, що не встановлено, чи в подальшому відпала потреба в застосуванні такого заходу, як арешт майна, а суспільний інтерес у кримінальному провадженні на даний час превалює над наведеними доводами, тому таке клопотання є передчасним та задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 170 - 174, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000039 від 11.07.2016 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено і проголошено о 15-20 годині 24.10.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1