Справа № 487/8541/25
Провадження № 1-кс/487/4929/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, полковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000184 від 17.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, про здійснення спеціального досудового розслідування,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 17.11.2017 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

13.09.2025 у порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме: у державній зраді, тобто, діянні, умисному вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості: наданні іноземній державі або її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Письмове повідомлення про підозру 13.09.2025 опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, ОСОБА_6 було викликано до слідчого другого слідчого відділу для допиту та участі у слідчих діях шляхом опублікування повісток на сайті офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

Проте, підозрюваний ОСОБА_6 до слідчого не прибув, будь-які документи, які підтверджують поважність причин неприбуття, не надав.

Так, у ході розслідування встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АРК, де переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, єдиним можливим способом притягнути підозрюваного до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, є здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_6 .

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з підстав не доведення слідчим переховування ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території.

Слідчий суддя, заслухавши сторони, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Частиною 2 статті 297-1 КПК України визначено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 442-1, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ст. 297-2 КПК України з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді має право звернутися прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.

У клопотанні зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини;

4) відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук;

5) виклад обставин про те, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності;

6) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення. За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає мотиви задоволення або відмови у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування (ч.ч. 2,3 ст. 297-4 КПК України).

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом. Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Пунктами 2, 3 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Передбачений цим Законом правовий режим діє до повного відновлення конституційного ладу України на тимчасово окупованій території.

Враховуючи дію спеціального закону щодо підстав для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, зокрема оголошення підозрюваного у міждержавний та/або міжнародний розшук, необхідно дійти висновку, що положення ч. 2 ст. 297-1 КПК України щодо здійснення спеціального досудового розслідування за загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави, не підлягають застосуванню, а застосуванню у цьому випадку підлягає ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 17.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до вимог ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтею 5, ч. 1 ст. 72, ст. 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Крім того ч. 2 ст. 72 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш, як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш, як у двох третинах областей і не менш, як по сто тисяч підписів у кожній області. Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім російської федерації.

Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь - якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації.

Вищезазначене свідчить про проведення представниками російської федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Статтями 1-3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії російської федерації з 20 лютого 2014 року.

Статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» визначено, що правоохоронні органи це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 за №458/2011, яке діяло до 22.06.2019, Державне агентство лісових ресурсів України (Держлісагентство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи центральних органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері лісового та мисливського господарства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1364 «Про утворення територіальних органів Державного агентства лісових ресурсів та внесення змін до деяких постанов Кабінету міністрів України» територіальні органи Державного агентства лісових ресурсів України на території АРК, у тому числі в Севастополі, не утворювалися. Відповідно до прийнятого Верховною радою Автономної Республіки Крим Закону Автономної Республіки Крим «Про раду міністрів Автономної Республіки Крим» від 03.02.1997 №1024-1 на території АРК було утворено Республіканський комітет Автономної Республіки Крим з лісового та мисливського господарства. Крім того, станом на 01.01.2014 року на території Автономної Республіки Крим знаходилось 15 державних підприємств, що належать до сфери управління Держлісагенства. Зокрема, Державне підприємство «Мисливське господарство «Холодна гора» (), юридична адреса: Україна, 97600, Автономна Республіка Крим, Білогірський район, місто Білогірськ, вул. Нижньогірська, буд. 115.

Разом з цим, 21.03.2014 державною думою російської федерації прийнято федеральний конституційний закон № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Відповідно до ст. 7 зазначеного закону співробітники органів безпеки, митниці та міліції Республіки Крим, співробітники інших державних органів, які заміщають посади у зазначених органах на день прийняття до російської федерації Республіки Крим та освіти у складі російської федерації нових суб`єктів, мають переважне право на вступ на службу до органів федеральної служби безпеки, митних органи російської федерації та органів внутрішніх справ російської федерації, інші державних органів, що створюються відповідно до законодавства російської федерації на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя, за наявності у них громадянства російської федерації, а також за умови складання ними іспиту на знання законодавства російської федерації та їх відповідності вимогам, які пред`являються законодавством російської федерації до співробітників зазначених органів.

У контексті окупації Криму, Російська Федерація, як окупаційна держава, не мала права втручатися у порядок здійснення своїх повноважень зокрема, органами виконавчої влади України.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, прокуратури та інші правоохоронні органи російської федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим.

У той же час, самопроголошеною владою так званої «Республіки Крим» за сприяння російської федерації були незаконно створені, у тому числі територіальні органи Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з лісового та мисливського господарства.

Зокрема, постановою так званої ради міністрів республіки Крим від 27.06.2014 за №160 затверджено положення про «Государственный комитет по лесному и охотничьему хозяйству Республики Крым».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади на території Автономної Республіки Крим, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, громадянин України ОСОБА_6 , будучи призначеним наказом від 28.08.2013 за № 536-к, на посаду директора Державного підприємства «Мисливське господарство «Холодна гора», маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками, у тому числі незаконно утворених органів державної влади російської федерації, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних державних органів влади російської федерації, зокрема, територіальних органів «Государственного комитета по лесному и охотничьему хозяйству Республики Крым», вчинив дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, маючи свідомий та злочинний умисел, спрямований на надання іноземній державі, а саме Російській Федерації, допомоги у проведенні підривної діяльності проти України та забезпечення подальшої окупації території АР Крим та м. Севастополя, ОСОБА_6 , перебуваючи на державній службі в органах державної виконавчої влади України, будучи працівником правоохоронного органу та громадянином України, в порушення вимог Конституції та законів України, достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та російської федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, усвідомлюючи, що так званий «Государственный комитет по лесному и охотничьему хозяйству Республики Крым» відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах російської федерації, в 2014 році, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись на тимчасово окупованій території АР Крим за власною добровільною згодою почав працювати у незаконного утвореному територіальному органі рф, а саме зайняв посаду директора Ялтинського гірничо-лісового природного заповідника, а в період часу з 30.09.2019 по 18.11.2021 ОСОБА_6 займав посаду директора у так званому державному бюджетному закладі «Республіки Крим» національному природному парку «Тарханкутський».

Отже, громадянин України ОСОБА_6 умисно та свідомо продовжив здійснювати незаконну державну діяльність у незаконно створених РФ на цій окупованій території України державних органах влади, керувався російським законодавством, тобто виконував функції представника влади країни агресора чим забезпечив функціонування незаконно створеної системи державної виконавчої влади, зокрема територіальних органів «Государственного комитета по лесному и охотничьему хозяйству Республики Крым», що призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові Крим.

13.09.2025 у порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме: у державній зраді, тобто, діянні, умисному вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості: наданні іноземній державі або її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Письмове повідомлення про підозру 13.09.2025 опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, ОСОБА_6 було викликано до слідчого другого слідчого відділу для допиту та участі у слідчих діях шляхом опублікування повісток на сайті офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

Проте, підозрюваний ОСОБА_6 до слідчого не прибув, будь-які документи, які підтверджують поважність причин неприбуття, не надав.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що підозрюваний перебуває на території АРК, яка на теперішній час є тимчасово окупованою територією України, а тому постановою слідчого від 22.09.2025 підозрюваного оголошено у розшук, а досудове розслідування зупинено.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які вказують на те, що підозрюваний на виклики слідчого не з`являється без поважних причин, перебуває на тимчасово окупованій території України, переховуючись від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим оголошений у розшук, слідчий суддя вважає, що наявні достатні підстави для здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевикладене, клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 17.11.2017 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Якщо підозрюваний ОСОБА_6 , відносно якого постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, буде затриманий або добровільно з`явиться до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснюватиметься згідно із загальними правилами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 19.11.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1