Пересипський районний суд міста Одеси
Справа №519/1136/21
Провадження №1-кп/523/429/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2025 року м. Одеса

Колегія суддів Пересипського районного суду м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , обвинуваченого та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , під час судового розгляду у закритому дистанційному судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відеоконференції, кримінального провадження із звинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.6 ст.152, ч.6 ст.153, ч.2 ст.156 КК України,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні щодо неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 злочинів, передбачених ч.6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України, щодо неповнолітніх ОСОБА_17 , ОСОБА_15 злочинів, передбачених ч.2 ст.156 КК України, щодо неповнолітніх ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 злочинів, передбачених ч.6 ст.153, ч.2 ст.156 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, з підстав тяжкості вмінених тому діянь та існування ризиків його можливого ухилення від суду, продовження злочинної діяльності, неправомірного перешкоджання судовому розгляду, а також впливу на потерпілих, проти чого заперечували обвинувачений та його захисник, які також подали клопотання про зміну застосованого запобіжного заходу на домашній арешт з підстав тривалого ув`язнення обвинуваченого, погіршення стану його здоров`я, а також не доведення прокурором як причетності обвинуваченого до інкримінованих йому діянь, так і вищезазначених ризиків.

З`ясувавши протилежні позиції сторін, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до несудимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку його застосування. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкція яких передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі.

Обґрунтованість причетності ОСОБА_7 до інкримінованих йому діянь була перевірена слідчим суддею при первинному застосуванні до першої особи запобіжного заходу.

Під час судового розгляду судом досліджено відеозаписи допитів малолітніх потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 кожен з яких надав показання, які також пов`язані з можливою причетністю саме ОСОБА_7 до інкримінованих тому діянь.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі. Таким чином, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує ризик того, що останній може здійснити спроби переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини. Вказана позиція цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини рішення (далі ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» де зазначено що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Окрім того, у справі «W проти Швейцарії» ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення обвинуваченим території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Вищезазначене, на думу слідчого судді, обґрунтовує продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Суд також вважає наявним ризик можливого незаконного впливу на потерпілих в даному кримінальному провадженні, оскільки злочини, які інкримінуються ОСОБА_7 , вчинені із застосуванням насилля. Після відкриття усіх зібраних доказів, анкетних даних наявних свідків, потерпілих (їх місць проживання) існує висока вірогідність спроби обвинуваченого вплинути на потерпілих чи їх законних представників з метою схилити дітей до зміни раніше наданих слідчому судді показань.

Також прокурором в суді заявлено про отримання згоди від деяких потерпілих та їх законних представників особисто прибути в наступні судові засідання для їх безпосереднього допиту в суді, а відтак необхідно також виходити і із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від таких осіб, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тобто ризик впливу на потерпілих та їх законних представників існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.

Обвинувачений схильний до продовження злочинної діяльності, адже за версією слідства вчинив злочини, будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини проти статевої свободи та недоторканості особи.

Обвинувачений є громадянином України, має як реєстрацію та місце проживання у м. Южне Одеської області, а також в м. Одесі, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, є особою похилого віку, що свідчить про наявність у нього певних соціальних зв`язків.

Обвинувачений дійсно має ряд хронічних захворювань, деякі з яких були стадії загострення. Проте, в умовах слідчого ізолятору ув`язненим особам забезпечується необхідна медична допомога відповідно до законодавства про охорону здоров`я, зокрема, положеннями наказу МЮ України №460/5 від 18 березня 2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу МЮ України та МОЗ України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» встановлено, що керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

За встановлених обставин, враховуючи те, що ОСОБА_7 в умовах перебування під вартою в слідчому ізоляторі не позбавлений права на отримання кваліфікованої медичної допомоги, зазначена захисником обставина про незадовільний стан здоров`я не може слугувати достатньою підставою для висновку про необхідність застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Окрім того, суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції», оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачується обвинувачений, пов`язані із застосування насильства над дітьми, чиє життя та здоров`я є найвищою цінністю.

Суд вважає, що конкретні обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів та дані про його особу, вказують на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Водночас, з урахуванням тривалості ув`язнення ОСОБА_7 , його похилого віку та стану здоров`я, а також той факт, що раніше визначений розмір застави для обвинуваченого виявився для нього непомірним, колегія суддів вважає можливим зменшити розмір застави, як альтернативу триманню під вартою.

При цьому, не виключається, що заставодавцем можуть бути не лише обвинувачений, члени його сім`ї та близькі родичі, а й будь які інші фізичні чи юридичні особи, чиє фінансове становище дозволить внести раніше визначений розмір застави.

З врахуванням викладеного клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.331 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк застосування у відношенні обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.6 ст.152, ч.6 ст.153, ч.2 ст.156 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 06 січня 2026 року включно.

Змінити раніше визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України - із 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу, після чого обвинувачений звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 строком на два місяці наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з міста Одеси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками в даному провадженні, строком до 10 січня 2026 року включно.

В задоволені клопотання сторони захисту про зміну застосованого запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії

Судді Пересипського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2