Справа № 458/1237/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/97/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 30 січня 2026 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 30.01.2026 року обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.4 ст.408 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят діб до 30.03.2026 року без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, а ьо поряд з триманням під вартою визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підтримання своїх апеляційних вимог захисник покликається на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків в цьому кримінальному провадженні, при цьому зазначає, що не враховано дані про його особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який має міцні соціальні зв`язки, має дружину та батьків, раніше не судимий, позитивно характеризується, раніше працював ФОП має постійне місце проживання, є релігійною особою, а саме священнослужителем Релігійного об`єднання Свідки Єгови в Україні та з огляду на зазначену обставину захисник вважає, що останній через свої релігійні переконання не може бути призваний на військову службу та не є суб`єктом кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Захисник підтримала подану апеляційну скаргу з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги сторони захисту, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 повністю дотримався вимог ст.ст.177, 183, 194, КПК України, які передбачають порядок обрання та продовження підозрюваним та/або обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 в цьому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, тобто в самовільному залишенні військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, що є особливо тяжким кримінальним правопорушенням.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд, що, зважаючи на тяжкість майбутнього покарання (позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років), не виключає можливості обвинуваченого переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Також судом першої інстанції при продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 правильно враховано тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дані про особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні, зокрема особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки на переконання суду апеляційної інстанції наявні ризики в цьому кримінальному провадженні є вагомими та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є співмірним існуючим ризикам, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Дані про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах установи попереднього ув`язнення відсутні.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційних скаргах сторони захисту мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченій за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 30 січня 2026 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді: