КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2287/2026 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

06 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000859 від 07.03.2025 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою освітою, такого, що не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що судимостей не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, 06.03.2025 року, близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час конфлікту, використовуючи ніж, умисно заподіяв своїй співмешканці ОСОБА_9 , з якою проживав спільно однією сім`єю та перебував у сімейних відносинах, тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть останньої.

Так, 06.03.2025 приблизно з 17 години ОСОБА_7 спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 та їх знайомим ОСОБА_10 перебували за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_3 , де проводити особисте дозвілля, разом розпиваючи алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв приблизно о 19 год. між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які знаходились у приміщенні кухні зазначеної квартири, виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті, під час якого вони в адресу один одного почали висловлювати образи та нецензурну лайку.

В ході цього словесного конфлікту ОСОБА_7 , відчуваючи до ОСОБА_9 раптово виниклу особисту неприязнь, вирішив заподіяти їй тілесні ушкодження. Безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 19 год. 20 хв. 06.03.2025, продовжуючи перебувати у приміщенні кухні вказаної квартири, взяв зі столу кухонний ніж, з яким наблизився до ОСОБА_9 .

Перебуваючи майже впритул до останньої, ОСОБА_7 , діючи умисно, на ґрунті виниклих неприязних стосунків під час словесного конфлікту, тримаючи ніж у своїй правій руці, застосовуючи фізичне насильство, наніс ножем один рішучий цілеспрямований удар в ліву частину тулуба ОСОБА_9 , чим заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення живота - одна колото-різана рана на лівій бічній поверхні по середній пахвинній лінії на рівні 11-го ребра, на висоті 109 см від підошви (рана з рівними, не осадненими краями з крововиливом, П-подібним та гострими кінцями, глибина рани перевищує її довжину), з раневим каналом, що відходить від рани у напрямку спереду-назад, зліва-направо, зверху-вниз, має довжину біля 12 см та проникає у порожнину живота. Зазначені тілесні ушкодження мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09 год. 45 хв. у приміщенні лікарні.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року змінити, призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст. 75 КК України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, щиро розкаявся, активно співпрацював з органом досудового розслідування щодо розкриття злочину, висловив осуд своєї поведінки, дуже жалкує про тяжкі наслідки, які настали від вчиненого ним кримінального правопорушення, що на думку захисника, є підставами для застосування положень ст. 69 КК України.

Крім того, апелянт вважає, що обвинувачений може виправитись без реального відбування покарання, а тому може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги. вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають та учасниками судового провадження не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника з приводу суворості призначеного його підзахисному покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який судимості не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, страждає на психічний розлад «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності, на даний час утримання, але в умовах, що виключають вживання». Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції визнав і врахував щире каяття, яке виразилося в дачі правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання, до обставин, які обтяжують покарання суд першої інстанції відніс вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нових злочинів буде покарання в межах, установлених санкцією інкримінованої йому статті, відповідно до положень КК України у виді позбавлення волі.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципу індивідуалізаціїпокарання, з огляду на вимоги ст. 50 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній меті покарання, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

З приводу посилань захисника на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, щиро розкаявся, активно співпрацював з органом досудового розслідування щодо розкриття злочину, висловив осуд своєї поведінки, дуже жалкує про тяжкі наслідки, які настали від вчиненого ним кримінального правопорушення, як на підстави пом`якшення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, то колегія суддів вважає їх неспроможними, з огляду на наступне.

Під активним сприянням розкриттю злочинів слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним та ініціативним.

Між тим, жодних даних про надання ОСОБА_7 органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, тобто в активному сприянні у розкритті злочину, матеріали справи не містять, ОСОБА_7 самостійно до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину не з`явився, навпаки, за показаннями самого обвинуваченого, після вчинення злочину продовжив вживати алкоголь, після чого ліг спати і зранку наступного дня був затриманий працівниками поліції, тобто його дії були викриті співробітниками поліції самостійно, усі факти та обставини вчиненого злочину були встановлені правоохоронними органами, жодних нових фактів по справі, ніж ті, що були встановлені слідством самостійно, обвинувачена не повідомила, а тому така поведінка обвинуваченої не може свідчити про активне сприяння у розкритті злочину. Не встановлено такої обставини, і під час досудового розслідування.

Щодо щирого каяття, то основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину, щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину суто з позицій психологічної внутрішньої переорієнтації суб`єкта, справжнє засудження свого діяння, визнання його антисуспільного характеру, про що мають свідчити і об`єктивні дані про зміни в ціннісних пріоритетах та способі життя.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, то щире каяття, яке включає в себе негативну оцінку (осуд, жаль) обвинуваченим своєї злочинної діяльності, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, було визнано обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого та враховано судом першої інстанції у сукупності з обставинами вчинення злочину та даними про особу ОСОБА_7 при призначенні йому покарання у наближених до мінімальної межі санкції інкримінованої статті.

Разом з тим, наведені обставини ні в якому випадку істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, та не можуть бути підставами для застосування вимог ст. 69 КК України.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для зміни вироку захисником до апеляційного суду не надано, а те, що обвинувачений раніше не судимий, не є обставиною, яка пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину та не може бути підставою для призначення ОСОБА_7 покарання більш м`якого, ніж передбачено законом зі звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, як про це ставить питання захисник в своїй апеляційній скарзі.

Будь - яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0000859 від 07.03.2025 щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3