Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого : судді - ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву обвинуваченого про відвід прокурора у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Новоархангельського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

10 лютого 2026 року в ході підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 заявив прокурору у справі ОСОБА_3 відвід, зокрема зазначивши, що матеріали справи є на сфабрикованими та сфальсифікованими, за таких обставин обвинувачений вважає, що процесуальна позиція прокурора ґрунтується на доказах законність та достовірність яких викликає сумніви.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід, вказавши що заявлений відвід, як наслідок має затягування судового розгляду.

Заслухавши учасників та дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. (ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України).

Положеннями ст. 77 КПК України визначено, що прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Згідно ч. 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 77 цього Кодексу, прокурору може бути заявлено відвід.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Ст. 81 КПК України унормовано, що від відвід прокурору під час судового провадження вирішує суд, який його здійснює. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою суду.

Поряд з цим ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Ст. 10 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що прокурор зобов`язаний діяти неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій. Він має бути об`єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами й усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством.

Згідно з Керівними принципами ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куда, 27 серпня - 7 вересня 1990 року), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п. 12, п. 13).

Таким чином, неупередженість прокурора є необхідною умовою виконання ним своїх повноважень на стадії досудового розслідування та в судовому провадженні (ст. 36 КПК України), що буде сприяти здійсненню завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпеченню законності (ст. 9 КПК України).

Водночас, норми кримінального процесуального законодавства не містять переліку ознак, які б розкривали сутність упередженості. Вказане дає підстави для висновку про оціночний характер цієї категорії, яка має встановлюватися у кожному випадку на підставі конкретних обставин, які підтверджені відповідними доказами.

Під час розгляду заяви обвинуваченого про відвід прокурора встановлено, що підставою для звернення з цією заявою стало посилання обвинуваченого на фабрикування та фальсифікація доказів, що може вказувати на упередженість та не об`єктивність з боку сторони обвинувачення.

Перевіривши підстави, якими обґрунтована заява про відвід, враховуючи зміст ст. 77 КПК України, в якій передбачені підстави для відводу прокурора, суд дійшов висновку, що обставини, які б свідчили про упередженість чи зацікавленість прокурора у даному кримінальному провадженні відсутні.

Ч. 1 ст. 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 9, 11, 13, 14, 15, 21 ст. 36 КПУ України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; повідомляти особі про підозру; затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Участь прокурора в суді є обов`язковою, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 3 ст. 36 КПК України).

Наведений у заяві про відвід прокурора перелік обставин, - зокрема фальсифікація та фабрикування матеріалів кримінального провадження, має перевірятися під час судового розгляду справи по суті, та цим доводам має бути надана оцінка у відповідному процесуальному рішенні.

Натомість, позиція під час здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні не може вважатися упередженістю та, відповідно, слугувати підставою для його відводу, оскільки зумовлена процесуальним статусом та процесуальними повноваженнями прокурора, визначеними ст. 36 КПК України, а законність процесуальних дій (бездіяльності) прокурора, вчинених в порядку нагляду за досудовим розслідуванням, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Суд також враховує, що жодних доказів упередженості прокурора чи його зацікавленості у результатах розгляду даної справи стороною захисту в особі обвинуваченого не надано, а відтак доводи заяви про відвід не можуть братися до уваги при оцінці наявності чи відсутності обставин упередженості прокурора.

Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи або об`єктивну неможливість його участі в цьому провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак, тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для суду, який розглядає заяву про відвід.

Незгода сторони кримінального провадження з процесуальними діями чи бездіяльністю прокурорів за умови відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про їх упередженість до будь-якого зі сторін провадження, не є підставою для їх відводу.

На переконання суду, заявлений прокурору відвід ґрунтується лише на припущеннях та оціночних судженнях і не містить об`єктивно підтверджених відомостей про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у їх неупередженості або особистій заінтересованості, тоді як сама по собі незгода учасників провадження з процесуальними діями прокурорів не є підставою для відводу.

Існування будь-яких інших підстав, передбачених ст. 77 КПК України, для відводу прокурору судом також не встановлено.

Отже, враховуючи зміст викладених норм, особа яка подала заяву про відвід, повинна довести обставини, які викликають в неї сумнів у неупередженості в даному випадку прокурора, який приймає участь в розгляді справи. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про відвід прокурора.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про прокуратуру», Кодексом професійної етики та поведінки прокурорів, ст. ст. 2, 36, 77, 80, 81, 369, 370, 371, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 10 лютого 2026 року.

Суддя: