Справа № 730/973/20
Провадження № 1-кп/740/114/25
УХВАЛА

21 жовтня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

- захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України,

установив:

У Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області перебуває на розгляді вказане кримінальне провадження; судовий розгляд призначено на 21 жовтня 2025 року 11-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 вересня 2025 року задоволення клопотання прокурора, застосовано до свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 примусовий привід у судове засідання 18 вересня 2025 року на 11-00 год., виконання якого доручено ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області; установлено стороні обвинувачення в особі групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні строк для подання до суду доказів, а саме забезпечення явки свідків та потерпілих для їх допиту в судовому засіданні до 18 вересня 2025 року 11:00 год; роз`яснено стороні обвинувачення, що у випадку невиконання у встановлений строк обов`язку щодо подання доказів на підтвердження обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України, кримінальне провадження буде розглядатись на підставі наявних у справі доказів станом на кінець граничного строку подання доказів.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року задоволено заяву свідка ОСОБА_6 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Деснянського районного суду міста Києва.

Як повідомив у судовому засіданні уповноважений працівник Деснянського районного суду міста Києва, свідок ОСОБА_6 для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції до приміщення Деснянського районного суду міста Києва не з`явився.

У судовому засіданні прокурор повідомив, що сторона обвинувачення не вбачає необхідності допитувати потерпілих, яких досі не допитано, а також буде вживати заходів для доставлення в наступне судове засідання свідка ОСОБА_7 . При цьому прокурор заявив усне клопотання про застосування до свідка ОСОБА_6 примусового приводу в наступне судове засідання, а також накладення на нього грошового стягнення. Клопотання мотивоване тим, що стороною обвинувачення вживалися заходи для забезпечення участі вказаного свідка в судових засіданнях, зокрема, в режимі відеоконференції, однак останній, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився з невідомих причин, на телефонні дзвінки не відповідає.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки судом встановлювався для сторони обвинувачення строк для забезпечення явки свідків до суду. При цьому прокурор не скористався своїм правом на подання до суду доказів, а саме забезпечення участі свідків у судовому засіданні. Заявляючи повторне клопотання про привід свідка та накладення на нього грошового стягнення, прокурор не обґрунтовує поважності причин неявки вказаного свідка в судове засідання.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України закріплено, що розумність строків є засадою кримінального провадження.

Вимоги про дотримання розумних строків провадження також закріплені в окремій ст. 28 КПК України. Так, забезпечення судового провадження в розумні строки покладено на суд.

Як слідує зі змісту вказаної статті критерієм оцінювання розумності строку є складність справи, що може бути зумовлена як фактичними обставинами справи, так і різними правовими аспектами, пов`язаними зі справою опосередковано. Складність справи визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених та інкримінованих епізодів злочинної діяльності, характеру фактичних даних, що підлягають встановленню, кількості учасників справи (потерпілих, свідків), обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства, забезпечення допомоги перекладача, об`єднання матеріалів справи тощо.

Дотримання розумного строку розгляду провадження є елементом справедливого судового розгляду в розумінні ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

У п. 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 р. у справі «Вергельський проти України» зазначено що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів. Згідно з позицією ЄСПЛ, Конвенція покладає на держави-учасниці обов`язок організувати свою судову систему таким чином, щоб суди мали змогу діяти відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції, зокрема розглядати справи впродовж розумного строку (рішення від 06.09.2005 р. у справі «Павлюлінець проти України»).

Згідно із ч. 1 ст. 327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, спеціаліст, перекладач або експерт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків, призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття. Суд також має право постановити ухвалу про привід свідка та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення у випадках та в порядку, передбачених главами 11 та 12 цього Кодексу.

Згідно із ст. 144 КПК України грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків. Грошове стягнення накладається: під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням слідчого, прокурора чи за власною ініціативою, а під час судового провадження - ухвалою суду за клопотанням прокурора чи за власною ініціативою.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 66 КПК України передбачено, що свідок зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Відповідно до ст. 139 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив причини свого неприбуття до підозрюваного, обвинуваченого, свідка може бути застосовано примусовий привід.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений час. Привід може бути застосований до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Частиною 2 ст. 142 КПК України передбачено, що слідчий суддя або суд, встановивши, що особа, яка зобов`язана з`явитися на виклик слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, була викликана у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання нею повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), та не з`явилася без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, постановляє ухвалу про здійснення приводу такої особи.

Статтею 143 КПК України встановлено, зокрема, що виконання ухвали про здійснення приводу може бути доручене відповідним підрозділам органів Національної поліції, органів безпеки, органів Бюро економічної безпеки України, Національного антикорупційного бюро України або Державного бюро розслідувань. Ухвала про здійснення приводу оголошується особі, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу. Особа, рішення про здійснення приводу якої прийнято слідчим суддею, судом, зобов`язана прибути до місця виклику в зазначений в ухвалі про здійснення приводу час у супроводі особи, яка виконує ухвалу. У випадку невиконання особою, що підлягає приводу, законних вимог щодо виконання ухвали про здійснення приводу, до неї можуть бути застосовані заходи фізичного впливу, які дозволяють здійснити її супроводження до місця виклику. Застосуванню заходів фізичного впливу повинно передувати попередження про намір їх застосування. У разі неможливості уникнути застосування заходів фізичного впливу вони не повинні перевищувати міри, необхідної для виконання ухвали про здійснення приводу, і мають зводитися до мінімального впливу на особу. У разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин невиконання.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Як установлено судом, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України, перебуває на розгляді в Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області з липня 2024 року; судові засідання у справі неодноразово відкладалися з різних (незалежних від суду) причин.

Згідно зі встановленим судом обсягом та порядком дослідження доказів, на теперішній час триває судовий розгляд на стадії допиту свідків.

Разом з цим у судовому засіданні прокурор зазначив, що сторона обвинувачення не вбачає необхідності допитувати потерпілих, яких досі не допитано. При цьому прокурором заявлено клопотання про допит свідків сторони обвинувачення, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , і стороною обвинувачення будуть вживатися заходи з метою забезпечення участі свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні.

З урахуванням конкретних обставин справи, з метою забезпечення дотримання принципу змагальності, сприяючи в реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне застосувати примусовий привід стосовно свідка ОСОБА_6 , виконання якого слід доручити органам Національної поліції.

При цьому, враховуючи відсутність відомостей щодо причин неявки свідка ОСОБА_6 у судове засідання, суд вважає, що клопотання прокурора в частині накладення грошового стягнення на свідка є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.

Разом з цим слід зазначити, що незважаючи на створення судом необхідних умов для виконання обов`язку, передбаченого ч. 3 ст. 23 КПК України, сторона обвинувачення не забезпечує тривалий час прибуття свідків у судові засідання для безпосереднього допиту, у той час, як обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

За таких обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, суд вважає за необхідне установити стороні обвинувачення строк для подання до суду доказів, а саме забезпечення явки (присутність) свідків для безпосереднього допиту в судовому засіданні.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 26, 28, 114, 139, 140, 142, 143, 318, 327, 369-372, 376 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Здійснити примусовий привід свідка ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у судове засідання 12 листопада 2025 року на 14:30 годину до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області (Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Шевченка, 57 А).

У задоволенні клопотання прокурора в іншій частині відмовити.

Виконання ухвали доручити ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні.

Установити стороні обвинувачення в особі групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні строк для подання до суду доказів, а саме забезпечення явки свідків для їх допиту в судовому засіданні - до 12 листопада 2025 року 14:30 год.

Роз`яснити стороні обвинувачення, що у випадку невиконання у встановлений строк обов`язку щодо подання доказів на підтвердження обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України, кримінальне провадження буде розглядатись на підставі наявних у справі доказів станом на кінець граничного строку подання доказів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1