Справа № 274/6985/25
Провадження № 1-кс/0274/1624/25

Ухвала
Іменем України 07.10.2025 року м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань -

в с т а н о в и в :
03.10.2025 р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із зазначеною скаргою, згідно якої просить:
- зобов"язати уповноважену особу Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області внести відомості за його заявою від 30.09.2025 р. про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 356, 365, 442 КК України, до ЄРДР;
- направити до Державного бюро розслідування (відділ у м. Житомир) копію скарги в частині повідомлення про вчинення уповноваженою особою Бердичівського РВП кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України.
Окрім того, скаржник вбачає в діях уповноваженої на внесення відомостей до ЄРДР особи Бердичівського РВП, яка не внесла відомості за його заявою до ЄРДР, склад злочину, передбачений ст. 367 КК України.
У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 подану ним скаргу підтримав з підстав, викладених в ній, просив задовольнити. Вважає, що проти його сім"ї скоєно кримінальне правопорушення, пошкоджено його майно. Внаслідок неправомірних дій невідомих осіб залишено його сім"ю без газу. Вказав, що у 2024 р. було рішення суду про стягнення на користь АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" заборгованість з оплати вартості послуг розподілу природного газу у розмірі 1 063 грн. Однак, вказане рішення було скасовано, суд вирішив спір на його користь ( на його думку), тому у нього немає боргу з оплати вартості послуг розподілу газу. Також зазначив, що працівники газової служби показали письмове попередження, після чого відрізали газ.
Щодо вимоги скарги направити до Державного бюро розслідування (відділ у м. Житомир) копію скарги в частині повідомлення про вчинення уповноваженою особою Бердичівського РВП кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, скаржник вказану вимогу не обґрунтував та не надав відповідних пояснень по ній.
Уповноважена особа Бердичівського РВП в судове засідання не з"явилася, причини неявки суду невідомі. Її неявка відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що положення ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, відповідно до якої підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.
Відповідно до пп. 2 п. 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 р. № 298 (далі Положення), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно пп. 7 п. 2 розділу ІІ вказаного Положення до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які, дійсно, свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Вказані нормативні акти дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Отже, за законом до ЄРДР вносяться відомості про злочини (кримінальне правопорушення). Злочином є передбачене кримінальним кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Таким чином, нормами КК України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.
У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать, дійсно, про ознаки того чи іншого злочину, то підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочини і тільки такі заяви чи повідомлення повинні вноситися до ЄРДР. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до ЄРДР.
З письмових пояснень ОСОБА_3 від 30.09.2025 р. вбачається, що 29.09.2025 р. близько 11:00 год сусідка повідомила, що близько 6-ти чоловік, які не представились та сказали, що вони є працівниками газової служби ТОВ "Газорозподільні мережі України", примусово припинили розподіл природного газу шляхом відрізання газової труби без відома та попередження ОСОБА_3 . Вказані особи, які представилися працівниками газової служби, не надали жодних документів. В подальшому один із вказаних чоловіків представився та показав посвідчення працівника газової служби.
Так, кримінальна відповідальність за ст. 356 КК України настає за самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника (самоправство).
З об`єктивної сторони для наявності розглядуваного злочину необхідно встановити сукупність таких трьох ознак: а) самовільне вчинення будь-яких дій; б) оспорювання правомірності цих дій іншими громадянами або юридичною особою (підприємством, установою чи організацією); в) заподіяння такими діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Зокрема, самовільне вчинення будь-яких дій має місце тоді, коли винний реалізує своє дійсне або уявне право незаконними методами.
Самоправство є кримінально караним лише за умови заподіяння діями винного значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Злочин вважається закінченим з моменту настання наслідків - значної шкоди інтересам громадянина, державним або суспільним інтересам або інтересам власника.
Кримінальна відповідальність за ст. 365 КК України настає за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
Суб`єкт злочину спеціальний, ним може бути лише працівник правоохоронного органу.
Об`єктом злочину є суспільні відносини, які визначають і регулюють зміст правильної роботи правоохоронних органів.
З суб`єктивної сторони злочин характеризується умисною формою вини.
З об`єктивної сторони злочин може вчинятися у формі перевищення влади або перевищення службових повноважень. Обов`язковою складовою об`єктивної сторони даного злочину є заподіяння істотної шкоди охоронюваним законним правам та інтересам фізичних чи юридичних осіб або держави.
Кримінальна відповідальність за ст. 442 КК України настає за діяння, умисно вчинене з метою повного або часткового знищення будь-якої національної, етнічної, расової чи релігійної групи шляхом позбавлення життя членів такої групи чи заподіяння їм тяжких тілесних ушкоджень, створення для групи життєвих умов, розрахованих на повне чи часткове її фізичне знищення, скорочення дітонародження чи запобігання йому в такій групі або шляхом насильницької передачі дітей з однієї групи в іншу (геноцид).
Безпосередній об`єкт злочину - безпека існування національних, етнічних, расових і релігійних груп.
Потерпілими від цього злочину можуть бути лише члени національної, етнічної, расової чи релігійної групи.
Об`єктивна сторона цього злочину характеризується як діяння, спрямоване на повне або часткове знищення будь-якої національної, етнічної, расової чи релігійної групи шляхом: 1) позбавлення життя членів такої групи; 2) заподіяння їм тяжких тілесних ушкоджень; 3) створення для групи життєвих умов, розрахованих на повне чи часткове її фізичне знищення; 4) скорочення дітонародження чи запобігання йому в такій групі; 5) насильницької передачі дітей з однієї групи в іншу.
Злочин вважається закінченим: у перших двох формах - з моменту настання наслідків у вигляді відповідно біологічної смерті та тяжких тілесних ушкоджень, а в інших формах - коли вчинені зазначені діяння.
Суб`єктивна сторона злочину - прямий умисел, поєднаний з метою повного або часткового знищення будь-якої національної, етнічної, расової чи релігійної групи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Отже, враховуючи наведене вище та виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, до ЄРДР вносяться відомості про обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, слідчий суддя, дослідивши в судовому засіданні зміст заяви ОСОБА_3 від 30.09.2025 р., в якій він просив прийняти міри до працівників газової служби, долучені до неї матеріали, заслухавши доводи скаржника, дійшов висновку про відсутність правових підстав для внесення відомостей за вказаною заявою до ЄРДР, оскільки подана ОСОБА_3 заява не містить достатніх відомостей щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений КК України.
Так, матеріали скарги не містять жодних належних доказів на підтвердження вчинення невідомими особами (в кількості близько 6-ти осіб), які є працівниками газової служби, кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 356, 365, 442 КК України. Зокрема, відсутні докази на підтвердження вчинення працівниками газової служби незаконними методами самовільних дій щодо примусового припинення розподілу природного газу шляхом відрізання газової труби без відома та попередження ОСОБА_3 .
Вказані доводи спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 30.09.2025 р. та наданими особисто ним поясненнями, з яких було встановлено, що невідомі особи, які прийшли за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , є працівниками газової служби, один з яких також показав посвідчення працівника газової служби, та які лише після пред"явлення письмового попередження, здійснили припинення природного газу шляхом відрізання газової труби. Так само, не встановлено та не доведено доказами факт заподіяння діями вказаних осіб значної шкоди інтересам ОСОБА_3 , що є основною складовою самоправства.
В матеріалах справи також відсутні докази щодо вчинення працівниками газової служби перевищення влади або службових повноважень, оскільки суб`єкт вказаного злочину є спеціальним, ним може бути лише працівник правоохоронного органу (а не працівник газової служби). Якщо діяння не пов`язане з посадовими повноваженнями, воно кваліфікується за іншими статтями КК України.
Окрім того, матеріали скарги не містять доказів щодо вчинення працівниками газової служби такого злочину як геноцид, оскільки в діях працівників газової служби не встановлено його складу: безпосереднього об`єкту злочину, потерпілого від цього злочину та його об"єктивної сторони, про які згадувалося вище в ухвалі слідчого судді.
Разом з тим, в судовому засіданні з пояснень скаржника ОСОБА_3 та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень було встановлено наступне :
04.01.2024 р. суддею Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області був виданий судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_5 (народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь стягувача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" заборгованість з оплати вартості послуг розподілу природного газу за період з 01.05.2023 р. по 31.08.2023 р. у розмірі 1 063,28 грн ( справа № 274/9013/23, повадження № 2-н/0274/1284/23).
Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду від 21.03.2024 р. заяву ОСОБА_5 про скасування судового наказу було задоволено. Судовий наказ від 04.01.2024 р. за заявою АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 з оплати вартості послуг розподілу природного газу - скасовано.
Зі змісту вказаної ухвали встановлено, що ОСОБА_5 просила суд скасувати судовий наказ від 04.01.2024 р. у зв`язку з тим, що вона не погоджується із заборгованістю, жодного договору із стягувачем не укладала. Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.
Вказаною ухвалою роз"яснено заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
Отже, з поданої заяви від 30.09.2025 р. встановлено, що між родиною скаржника та працівниками газової служби вбачаються цивільно-правові відносини, оскільки встановлено, що заборгованість з оплати вартості послуг розподілу природного газу за період з 01.05.2023 р. по 31.08.2023 р. у розмірі 1 063,28 грн за адресою проживання скаржника ОСОБА_3 станом на день розгляду скарги в суді з боржника не стягнуто, тобто є спір про право, спірні питання яких вирішуються цивільним законодавством.
Доказів відсутності заборгованості з оплати вартості послуг розподілу природного газу скаржником слідчому судді не надано.
У зв"язку з чим, слідчий суддя вважає, що дії уповноваженої особи Бердичівського РВП були правомірними, та останньою зроблено правильний висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 30.09.2025 р.
Крім того, слідчий суддя вважає, що доводи ОСОБА_3 ґрунтуються на його суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення працівниками газової служби кримінального правопорушення. Так, зазначені скаржником відомості стосуються подій та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування вказаних обставин. Це унеможливлює встановлення ознак конкретного кримінального правопорушення, відомості щодо якого потенційно могли б бути внесені до ЄРДР.
Доводів скаржника недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне переслідування осіб, зазначених у його заяві, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для безпідставного переслідування осіб, у разі суб`єктивних припущень про їх злочинні дії.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що вимога на бездіяльність уповноваженої особи Бердичівського РВП, яка заявлена у скарзі ОСОБА_3 , є необґрунтованою та недоведеною, отже у її задоволенні слід відмовити в повному обсязі.
Щодо вимоги скарги направити до Державного бюро розслідування (відділ у м. Житомир) копію скарги в частині повідомлення про вчинення уповноваженою особою Бердичівського РВП кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, то у її задоволенні слід відмовити у зв"язку з відмовою у задоволенні вимоги щодо невнесення відмомостей за заявою скаржника про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 214, 303, 304, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1