Провадження № 1-кс/756/2625/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

власника майна - ОСОБА_3 ,

представника власника майна - ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження №0000750, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого статтею 290 Кримінального кодексу України

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження №0000750 від 20 вересня 2025 року.

Суть клопотання

У клопотанні прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на транспортний засіб марки «BMW», моделі «540І», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «BMW», моделі «540І», державний номерний знак НОМЕР_1 , на ім?я ОСОБА_3 та ключі від зазначеного транспортного засобу у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження.

Позиція сторін кримінального провадження

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Власник майна у судовому засіданні частково заперечував проти накладення арешту на транспортний засіб та зазначив, що вказаний автомобіль придбав 4 роки тому в м. Дніпро. Транспортний засіб належним чином зареєстрований і під час придбання пройшов відповідну перевірку на автентичність ідентифікаційного номеру шасі.

У судовому засіданні представник власника майна підтримав свого довірителя та просив відмовити у задоволенні клопотання. Зазначив, що враховуючи презумпцію невинуватості та вимоги Протоколу 1 статтті 1 Конвенції про захист прав людини та основоположним свобод накладення арешту на автомобіль на невизначений строк, є істотним втручанням у право власності ОСОБА_3 . Крім того, користування автомобілем ОСОБА_3 необхідно із безпекових міркувань, пов`язаних із обстрілами м. Києва та необхідності вивезення близьких осіб із небезпечної зони.

Заслухавши учасників справи, дослідивши клопотання і додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Встановлені обставини

Згідно Витягу від 20 вересня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення №0000750 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого статтею 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 вересня 2025, близько о 23 год. 00 хв., працівниками поліції за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 11-А, зупинено транспортний засіб марки «BMW», моделі «540І», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення Правил дорожнього руху України. Під час перевірки зазначеного автомобіля, виявлено ознаки зміни ідентифікаційного номеру кузова автомобіля, а саме: нечітку відстань символів та нерівномірну глибину фарбування, кустарні сліди втручання, не відповідність заводського маркування.

19 вересня 2025 року під час огляду зазначеного автомобіля за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, 11-А виявлено та вилучено транспортний засіб марки «BMW», моделі «540І», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «BMW», моделі «540І», державний номерний знак НОМЕР_1 , на ім?я ОСОБА_3 та ключі від зазначеного транспортного засобу.

Постановою дізнавача ВД Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 20 вересня 2025 року зазначений автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від такого визнані речовими доказами у кримінальному провадження №0000750.

Постановами дізнавача ВД Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 20 вересня 2025 року у даному провадженні призначено судову криміналістичну (технічна експертиза документів) та судову транспортно-трасологічну експертизи.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами кримінального провадження, що зазначене майно може містити відомості, які можуть мати істотне значення для вказаного кримінального провадження.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходить і положення закону, яким керується

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого само врядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема статтею 41 Конституції України, якими передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 2 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам, визначеним статтею 7 КПК України, у тому числі щодо верховенства права, законності, рівності перед законом поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, недоторканність житла чи іншого володіння особи, невтручання у приватне життя, недоторканність права власності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно вимог абзацу другого частини 10 статті 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з вимогами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як убачається із клопотання про накладення арешту на майно та матеріалів доданих в його обґрунтування, прокурором доведена необхідність арешту вказаного у клопотанні майна, зокрема, вказано перелік і види майна, що належить арештувати та надано документи, які підтверджують право власності на майно, що відповідає вимогам пунктів 1-3 частини 2 статті 171 КПК України.

Суд не приймає доводів прокурора про можливість приховування, пошкодження, знищення, псування, втрати даного майна, оскільки ОСОБА_3 , як власник, зацікавлений у збереженні належного йому автомобіля. При цьому, суд також враховує наданні пояснення власника транспортного засобу та його представника про повну готовність надати автомобіль для будь-якого експертного дослідження у призначену та повідомлену заздалегідь дату. Водночас, заборона використання та володіння цим майном, істотно впливає на основоположне право власності на невизначений строк.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власноті є непорушним.

Вимоги щодо гарантій непорушності права власності, визначені Основним Законом України корелюються з положеннями статті 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначено, що кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнарождного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання у право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (пункт 52 рішення у справі "АГОСІ проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom).

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає частково доведеним прокурором мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження та співмірності такого обмеження, а отже арешт необхідно накласти на майно у вигляді заборони його відчуження та розпорядження.

Керуючись статтями 2, 7, 98, 131, 132, 170-173, 309, 372, 395 Кримінально процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на транспортний засіб марки «BMW», моделі «540І», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «BMW», моделі «540І», державний номерний знак НОМЕР_1 , на ім?я ОСОБА_3 та ключі від зазначеного транспортного засобу, у вигляді заборони відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Органу досудового розслідування врахувати, що накладення арешту лише в частині відчуження та розпорядження, передбачає повернення власнику майна, задля забезпечення реалізації останньому права передбаченого статтею 41 Конституції України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ ОСОБА_1