Дата документу 10.12.2025 Справа № 331/3598/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/3598/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1079/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 січня 2026 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Олександрівського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2025 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 січня 2026 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким не зможуть більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити запобіжний захід на більш м`який або визначити розмір застави як альтернативний триманню під вартою.

В обґрунтування скарги вказує, що після визначення складу суду, судом першої інстанції не вирішено питання про розгляд справи спочатку, чим допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того зазначає, що за наявності клопотання про розгляд справи судом присяжних, питання про продовження запобіжного заходу мав вирішувати головуючий одноособово, отже рішення прийнято незаконним складом суду.

Звертає увагу на те, що впродовж усього часу судового розгляду колегія суддів щоразу виносить однакові, ідентичні за змістом ухвали про продовження строку застосування найсуворішого запобіжного заходу, порівняно з попереднім клопотанням про продовження строку тримання під вартою, сторона обвинувачення не навела жодних нових підстав, які б могли виправдовувати подальше тримання ОСОБА_7 під вартою.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки. Також звернув увагу на тривалий розгляд даного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що йому автоматично продовжують запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Вказала, що у зв`язку зі зміною складу суду саме за ініціативою сторони захисту розгляд розпочато спочатку, з оголошення обвинувального акту.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, ураховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

На продовження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України вказують зазначені в клопотанні прокурора обставини, зокрема, той факт, що на даний час не встановлені усі співучасники даного кримінального провадження, в тому числі особи з числа представників країни агресора, досудове розслідування відносно яких здійснюється в іншому кримінальному провадженні, а отже, будучі на волі, обвинувачений може повідомити таких осіб про обставини, які стали йому відомі під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та під час судового розгляду у суді першої інстанції.

На переконання колегії суддів, не зменшився і ризик продовження злочинної діяльності, який обумовлюється обставинами інкримінованого ОСОБА_7 злочину, зокрема, його роль, поведінка та кількістю епізодів, що може свідчити про високу вірогідність вчинення обвинуваченим інших дій, які направлені на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Таким чином, ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, є досить актуальними та вказують про недостатність застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Більш того, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, які визначають, що під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, застосовується тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави при продовженні строків тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Щодо посилання сторони захисту на тривале тримання обвинуваченого під вартою, то слід зазначити, що тримання ОСОБА_7 під вартою такий період обумовлюється об`єктивними чинниками, такими як складністю кримінального провадження, кількістю учасників судового провадження, обсягом дослідження доказів та відповідною процесуальною поведінкою учасників провадження.

Крім того, як встановлено із матеріалів провадження, у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_9 , 18 листопада 2025 року здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної справи, в частині заміни головуючого судді і судовий розгляд розпочато с початку.

Отже, в даному випадку, тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 обумовлюється об`єктивними чинниками, не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Доводи про розгляд кримінального провадження незаконним складом суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, адже склад колегії суддів, які розглядали клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , відповідає визначеному у протоколі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 листопада 2025 року.

Крім того, до апеляційного суду в якості додатку надійшло клопотання адвоката ОСОБА_8 про розгляд даного кримінального провадження судом присяжних у складі судді та 12 присяжних.

Разом з цим, слід зазначити, що отримувачем зазначеного клопотання, вказано Олександрівський районний суд м. Запоріжжя, у провадженні якого перебуває на розгляді дане кримінальне провадження.

Крім того, окремо слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження в апеляційному порядку здійснюється колегіально судом у складі не менше трьох суддів.

Доводи сторони захисту про наявність соціальних зв`язків у ОСОБА_7 , враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 січня 2026 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4