Справа № 158/3731/24 Провадження №11-кп/802/633/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000230 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ківерці, Волинської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, згідно ст.89 КК України раніше несудимого,

засуджений за ч.4 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч.2 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.7 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 зараховано у строк покарання період його перебування під дією запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, починаючи з 15 листопада 2024 року по 09 січня 2025 року включно, у співвідношенні три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання 10 січня 2025 року.

Вироком вирішено питання речових та судових витрат.

Також цим вироком засуджено ОСОБА_9 , вирок щодо якого учасниками кримінального провадження не оскаржується.

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 06 вересня 2024р. близько 21 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у групі осіб з ОСОБА_9 , який не був обізнаним про наявність у ОСОБА_7 кастета, перебуваючи в громадському місці на території залізничного вокзалу м. Ківерці, по вулиці Соборності, 1, Луцького району Волинської області, де у них раптово виник умисел на вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов суспільно-корисної діяльності та побуту людей, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням фізичного насильства, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам і суспільству, використовуючи конфлікт, який безпричинно раптово виник між ОСОБА_7 та працівниками - машиністами локомотивного депо «Ковель» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як нікчемний привід для вчинення злочину, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_11 один удар кулаком правої руки в ділянку ока, який не втримавши рівноваги впав на землю, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на задній поверхні лівого плеча в нижній третині, синця навколо правого ока, рани на нижній повіці правого ока та в правій надбрівній ділянці. В подальшому ОСОБА_9 відштовхнув руками в грудну клітку ОСОБА_12 від чого той впав на землю, отримавши тілесні ушкодження у вигляді садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу. В цей час ОСОБА_7 із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень кастету, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки, в ділянку щелепи з лівого боку, який не втримавши рівноваги впав на землю, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді синця та садна в ділянці лівої щоки, садна на задній поверхні плечового суглобу, на тильній поверхні правої кисті та на передній поверхні правого колінного суглобу. Після того ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_12 , який лежав на землі, закривши обличчя руками та наніс йому один ковзний удар в область ділянки лівої щоки, внаслідок чого ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді слабковиражених дрібних саден в лівій виличній ділянці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В подальшому ОСОБА_7 не припиняючи своїх протиправних дій, підійшов до залізничної колії, підняв із землі каміння, після чого кинув його вбік вхідних дверей чергової частини приміщення залізничної станції та розбив ним скло вхідних дверей, тим самим заподіявши матеріальних збитків локомотивному депо «Ковель» на загальну суму 2500 грн. В результаті вказаних хуліганських дій локомотив М62-1397, який прибув на станцію «Ківерці» 06.09.2024 о 16 год. 15 хв. та мав відправитися 06.09.2024 о 21 год. 30 хв., фактично відправився 07.09.2024 о 02 год. 28 хв., тим самим затримався на 4 години 58 хвилин.

Крім того, ОСОБА_7 , при невстановлених досудовим слідством обставинах, незаконно придбав кастет, після чого, діючи з прямим умислом, без передбаченого законом дозволу та в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, зберігаючи при собі, 06.09.2024р. близько 21 години 30 хвилин, переніс його на територію залізничного вокзалу м. Ківерці, по вулиці Соборності, 1, Луцького району, Волинської області.

В подальшому, ОСОБА_7 зберігаючи при собі, переніс вказаний кастет до приміщення будинку АДРЕСА_2 , який був вилучений працівниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку 07.11.2024р.

В поданій апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 необґрунтованим. Посилається на те, обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, відшкодував заподіяні збитки. Крім того, потерпілі претензій до обвинуваченого не мають та просили суд його суворо не карати, що давало підстави для застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України. Просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який подану апеляційну скаргу підтримував і просив змінити вирок суду в частині призначеного покарання, думку прокурора, яка подану апеляційну скаргу заперечувала і просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом положень ч.ч.1, 2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.296, ч.2 ст.263 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, учасниками судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині відсутні.

Доводи захисника в частині пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , шляхом застосування положень ст.75 КК України, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, місцевим судом взято до уваги ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України ч.2 ст.263 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а ч.4 ст.296 КК України до тяжких злочинів.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом обґрунтовано віднесено вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , місцевим судом не встановлено.

Також місцевим судом враховано конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також особу ОСОБА_7 , який є особою молодого віку, працездатним, однак не працевлаштований, в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, відсутнє постійне джерело заробітку та доходу, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, хоча згідно ст.89 КК України рахується несудимим, раніше притягався до кримінальної відповідальності, проте належних висновків не зробив. Крім того, згідно досудової доповіді Луцького РВ №2 Філії ДУ «Центр пробації», виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства, оскільки є висока ймовірність вчинення повторного правопорушення.

Також судом першої інстанції враховано і те, що ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав в повному об`ємі, просив суворо не карати та не позбавляти волі, збитки завдані його протиправними діями відшкодував, а також і позицію потерпілих у даному кримінальному провадженні.

На підставі вказаних обставин місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є призначення покарання за ч.2 ст.263 КК України, в межах санкції даної статті та за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч.4 ст.296 КК України, яке слід відбувати реально.

А остаточне покарання суд першої інстанції правильно призначив на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Доводи апеляційної скарги про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України є безпідставними, оскільки враховуючи відсутність у справі обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного та інші обставини справи, виправлення засудженого неможливе без відбування покарання.

Тому в даній справі відсутні правові підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.75 КК України.

Призначене судом ОСОБА_7 покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень і на думку суду апеляційної інстанції повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченим дій, їх небезпечності та даним про особу винного, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Підстав для зміни вироку суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: