Справа № 737/695/24
Провадження № 1-кп/737/18/25
УХВАЛА

18 вересня 2025 р. с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в селищі Куликівка об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України

ВСТАНОВИВ:

На стадії судового розгляду в Куликівському районному суді Чернігівської області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 завив відвід прокурору ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні №0000236 від 01.09.2023 (ч. 2 ст. 364-1 та ч. 1 ст. 366 КК України) справа № 737/695/24, (провадження № 1-кп/737/18/25), посилаючись на те, що неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 131-1 Конституції України) та виконання своїх повноважень, як на досудовому розслідуванні, так і в судовому провадженні (ст. 36 КПК) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) та забезпечення законності (ст. 9 КПК).

Захисник вважає, що у кримінальному провадженні виникла юридична колізія, яка не узгоджуються з основними принципами та завданнями здійснення кримінального провадження, за якою: 24.07.2024 року прокурор ОСОБА_3 виявляє та заявляє про факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення приватного обвинувачення, досудове розслідування по якому може розпочатися лише за відповідною заявою потерпілого; 24.07.2024 року прокурор ОСОБА_3 вносить відповідні відомості до ЄРДР та розпочинає досудове розслідування відносно ОСОБА_4 за виявленим ним фактом; 27.11.2024 року прокурор ОСОБА_3 затверджує обвинувальний акт, в тому числі, за цим фактом відносно ОСОБА_4 і направляє його до суду. Прокурор ОСОБА_3 підтримує державне обвинувачення відносно ОСОБА_4 в суді по заявленому ним же факту.

На думку сторони захисту є очевидним, що поєднання в одній особі різних процесуальних функцій викликає у інших учасників кримінального провадження сумнів в об`єктивності, неупередженості та з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів щодо обставин про ініціатора кримінального провадження за статтею приватного обвинувачення самим же прокурором підтверджує всі ознаки дискримінаційного ставлення до обвинуваченого, що є підставою для відводу прокурора.

Захисник ОСОБА_7 підтримав заяву про відвід, заявлену адвокатом ОСОБА_6 , вказавши, що прокурор в даній ситуації не може бути не зацікавлениою особою, оскільки від результатів кримінального провадження залежить його кар`єра. На думку захисника, не може бути такої ситуації, щоб прокурор сам виявив кримінальне правопорушення, яке належить до приватного обвинувачення, написавши відповідний рапорт, сам керував досудовим розслідуванням та підтримує обвинувачення в суді, що свідчить про його упередженість та зацікавленість.

Обвинувачені підтримали заяву про відвід.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід. Пояснив, що відсутні підстави для задоволення відводу з огляду його необгрунтованості та пропуску встановлених строків. Так, прокурор послався на ч. 4 ст. 80 КПК України, вказавши, що заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду, тому вважає, що дана заява про відвід подана за межами встановленого для цього терміну. Також, пояснив, що прокурор не є заявником в даній справі, оскільки, виявляючи дане кримінальне правопорушенн, діяв у статусі прокурора, керуючись при цьому нормами КПК України та правовими позиціями Верховного Суду.

Вислухавши думку присутніх учасників процесу, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого відводу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування.

Стаття 37 КПК України регулює питання призначення і заміни прокурора: прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до ст. 77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Не спростовуючи тієї обставини, що прокурор ОСОБА_3 вніс відомості до ЄРДР та розпочав досудове розслідування відносно ОСОБА_4 за виявленим ним фактом, затвердив обвинувальний акт, в тому числі, за цим фактом відносно ОСОБА_4 і направив його до суду, та підтримує державне обвинувачення відносно ОСОБА_4 , суд звертає увагу, що ОСОБА_3 діє в статусі прокурора. Сам факт виявлення прокурором кримінального правопорушення та здійснення процесуального керівництва не є підставою для його відводу, оскільки це є частиною його прямих обов`язків, передбачених законодавством. Що стосується правових підстав відкриття кримінального провадження приватного обвинувачення за рапортом прокурора та оцінки відповідного рапорту прокурора, висновки з цих питань не можуть бути зроблені судом при розгляді даної заяви про відвід.

Так, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п. 9.1 Наказу Генерального прокурора від 30.09.2020 № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» керівникам прокуратур усіх рівнів, їх першим заступникам і заступникам відповідно до розподілу обов`язків та у межах повноважень, передбачених КПК України наказано забезпечувати виконання вимог частин п`ятої та сьомої статті 214 КПК України при розгляді заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, матеріалів, переданих на підставі ст. 253 КУпАП, що надходять до органів прокуратури, у тому числі на гарячі лінії або після самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а якщо такі повідомлення отримано під час особистого прийому, то також ознайомлювати заявників під підпис про кримінальну відповідальність за статтею 383 КК України за подання завідомо неправдивого повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 60 КПК України заявник належить до інших учасників кримінального провадження. Заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

На думку суду, в розумінні національного кримінального процесуального законодавства прокурор не є заявником, оскільки має інший, визначений законом процесуальний статус.

Зокрема, окрім зазначеного вище, відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про прокуратуру» організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про прокуратуру» прокурор підтримує державне обвинувачення в судовому провадженні щодо кримінальних правопорушень, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Таким чином, суд дійшов висновку що на даній стадії розгляду судом кримінального провадження відсутні підстави для відводу прокурора з підстав поєднання ним в одній особі різних процесуальних функцій, оскільки ці функції покладенні на прокурора законодавчо.

Обговорюючи наявність у прокурора ОСОБА_3 особисто, чи у його близьких родичів чи членів сім`ї заінтересованості в результатах кримінального провадження або існування інших обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, суд дійшов висновку, що на час розгляду заяви про відвід такі обставини відсутні і докази їх існування суду не надані.

Керуючись ст. ст. 77, 80, 81 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_3 у справі №737/695/24 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає .

Суддя ОСОБА_1