Справа № 484/4292/25
Провадження: № 1-кп/484/377/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000569 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Софіївка Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, який розлучений, на утриманні має двох малолітніх дітей, не працює, інвалідності не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 на підставі наказу начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 03.02.2021 № 63 обіймає посаду дізнавача сектору дізнання Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області та який має спеціальне звання старший лейтенант поліції.

18.06.2025 о 23:52 ОСОБА_5 , виконуючи службові обов`язки з відпрацювання матеріалів за ЄО № 9629 від 18.06.2025, перебував в приміщенні прийомного покою КНП «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня» Первомайської міської ради за адресою: вул. Толбухіна, 128, м. Первомайська Миколаївської області як дізнавач слідчо-оперативної групи поліції, згідно із графіком несення служби особовим складом Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, затвердженим начальником Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області. О 23:54 він проводив опитування учасників події за фактом отримання тілесних ушкоджень та запропонував надати пояснення по вказаному факту ОСОБА_3 , який став агресивно себе поводити, що проявлялося у словесних образах у бік працівника поліції ОСОБА_5 .

У цей час у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу- ОСОБА_5 . Реалізуючи задумане, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що поряд з ним знаходиться працівник правоохоронного органу, у форменому одязі, під час виконання останнім своїх службових обов`язків, наблизившись обличчям до обличчя, умисно наніс удар лобом своєї голови в обличчя ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесні ушкодження у виді припухлості лобу зліва, забійної рани з припухлістю слизової нижньої губи зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Нанесений ОСОБА_3 удар ОСОБА_5 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із тими наслідками, що настали.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2025 внесені відомості за №0000569 за ч.3 ст. 345 КК України. Про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повідомлено ОСОБА_3 .

Обвинувачений у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що 18.06.2025 ввечері між ним та його знайомим, з яким вони разом вживали спиртні напої, виникла конфліктна ситуація та з цього приводу були викликані працівники поліції. Намагаючись втекти від працівників поліції, він почав перелазити через паркан, але поранив обидві руки та був доставлений у лікарню. Рани на руках зашивали у операційній. Коли його вивезли з операційної на медичній каталці, до нього підійшов потерпілий, який був одягнутий у формений одяг, отже він розумів, що до нього підійшов працівник поліції. Під час розмови з потерпілим, він різко встав та наніс один удар своєю головою у обличчя потерпілого. У вчиненому розкаявся, просив вибачення у потерпілого. Також він відшкодував потерпілому частково завдану моральну шкоду в сумі 10 000грн.

Потерпілий пояснив, що під час чергування у складі СОГ прибув до магазину «Апельсин» в районі мікрорайону «Фрегат» на виклик про заподіяння тілесних ушкоджень. Обвинувачений, намагаючись втекти від працівників поліції, став перелазити через паркан та поранив собі руки, отже був направлений до лікарні. У лікарні він поводив себе адекватно. Після того, як обвинуваченого вивезли з операційної на медичній каталці, у холі, він підійшов до нього та запропонував дати пояснення. У відповідь від обвинуваченого, який почав поводити себе агресивно, він почув образи. Він попередив обвинуваченого про можливість застосування до нього поліцейського піклування. Після цього обвинувачений встав з медичної каталки та наніс йому один удар головою у його обличчя, завдавши йому тілесні ушкодження. Також він підтвердив, що обвинувачений частково відшкодував йому завдану моральну шкоду в сумі 10 000грн.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, також піддержується доказами, наданими прокурором в судовому засіданні.

Відповідно до висновку експерта №173 від 19.06.2025 у ОСОБА_5 виявлені припухлість лобу зліва, забійна рана з припухлістю слизової нижньої губи з ліва. Такі тілесні ушкодження могли утворитись 18.06.2025 від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів) (лоб) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. При падінні з висоти власного зросту такі ушкодження утворитись не могли.

Інші докази суду не надані. Сторони не наполягали на досліджені інших доказів. .

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив не тяжкий злочини, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, частково відшкодував завдану моральну шкоду, є таким, що не має судимості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному, оскільки він висловив жаль з приводу скоєного, у потерпілого попросив вибачення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, обставини вчинення злочину, дають підстави для призначення йому покарання в межа санкцій ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі та свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На думку суду таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілий надав цивільний позов, в якому просив стягнути з обвинуваченого завдану йому матеріальну шкоду в сумі 1 000грн та моральну шкоду 200 000грн.

Обґрунтовуючи вимоги потерпілий вказав, що через отримання легких тілесних ушкоджень він на лікування витратив 1 000грн, однак квитанцій на підтвердження витрати такої суми він не має.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак жодного доказу на підтвердження понесених витрат на придбання ліків в усім 1 000грн потерпілий суду не надав, отже в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Крім того потерпілий просив стягнути з обвинуваченого завдану моральну шкоду, яку він оцінив у 200 000грн. Обґрунтовуючи розмір шкоди ОСОБА_5 вказав, що через отримання тілесний ушкоджень він відчував значний фізичний біль та страждання; до теперішнього часу періодично проходить медичні обстеження та отримує медичну допомогу, що створює дискомфорт у його житті. Через травми голови, він часто відчуває головний біль та запаморочення. Був порушений його нормальний спосіб життя, він переніс нервове потрясіння, емоційний стрес та зазнав душевних страждань.

Також він був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення раніше знеціненого особистого немайнового права на гідність, честь та ділову репутацію, оскільки тілесні ушкодження йому були завдані у громадському місці, у присутності інших осіб. Зазначена подія набула розголосу. З цього приводу була проведена службова перевірка, в результаті якої наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №2021 від 14.07.2025 до потерпілого було застосоване дисциплінарне стягнення у виді зауваження за порушення заходів особистої безпеки. Відео з його нагрудної камери застосовується у тренінгових центрах МВС та відділеннях професійного навчання поліції, де моделюють ситуації з метою навчання поліцейських, що свідчить про масовість розголосу даної події. Вказане вплинули на морально-психологічний стан та ділову репутацію потерпілого.

Обвинувачений визнав позов частково на суму 20 000грн., вказавши, що 10 000грн. він вже відшкодував добровільно.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 1 частини 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується особою, які її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд вважає, що є безумовним, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень внаслідок будь-яких злочинних дій, кожна людина переносить емоційні, душевні переживання, отже вважає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненою потерпілому даним кримінальним правопорушенням.

Докази на підтвердження того, що потерпілий періодично проходить медичні обстеження, отримує медичну допомогу, та, через травму голови, часто відчуває головний біль та запаморочення, суду не надані.

Обґрунтовуючи вимоги щодо завдання моральної шкоди потерпілий вказав, що з приводу вказаної вище події була проведена службова перевірка, в результаті якого він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Дійсно наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №2021 від 14.07.2025 до потерпілого було застосоване дисциплінарне стягнення у виді зауваження за порушення заходів особистої безпеки. При цьому під час службового розслідування встановлений факт порушення ОСОБА_5 службової дисципліни, оскільки він допустив порушення вимог п.2,4,8,13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліції», Посадової інструкції дізнавача сектору дізнання Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області тощо.

Вказаний наказ ОСОБА_5 не оскаржував, отже він погодився, що за обставин, викладених у обвинувальному акті, він порушив службову дисципліну.

Вказане свідчить про те, що саме через порушення потерпілим службової дисципліни, а не через дії обвинуваченого, на нього було накладене дисциплінарне стягнення, та відео з його нагрудної камери застосовується у тренінгових центрах МВС та відділеннях професійного навчання поліції, де моделюють ситуації з метою навчання поліцейських.

Отже, враховуючи тяжкість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, що потягло певні вимушені зміни у його життєвих зв`язках та у звичайному способі життя, те, що потерпілий відчував фізичні страждання через отримання травмами, а також його душевні страждання, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди обґрунтований, але належить частковому задоволенню в сумі 20 000грн. Оскільки обвинувачений добровільно відшкодував таку шкоду в сумі 10 000грн, з нього на користь потерпілого суд вважає за необхідне стягнути 10 000грн.

Інформація щодо речових доказів суду не надані. Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст. ст.323,324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 (десять тисяч)грн.

У задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити, що обвинувачений, захисник, потерпілий, мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1