Справа № 953/9728/23
н/п 1-кс/953/6392/25
"19" вересня 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
В судове засідання представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
В судове засідання прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 18.09.2025 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , в якій він просить провести судове засідання без його участі та задовольнити клопотання заявника в повному обсязі (а.с. 24-25).
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, матеріали справи №953/9728/23 н/п 1-кс/953/6392/23 за клопотанням про накладення арешту на майно, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В мотивувальній частині ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2023 слідчий суддя зазначав, зокрема, що слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності. У той же час, не застосування обмежень на розпорядження та користування цим майном може призвести до вжиття власником майна заходів до перетворення чи знищення відомостей, які у них містяться. Разом із цим, слідчий суддя звернув увагу, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження були розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження. З урахуванням встановлених вище обставин, слідчий суддя вважав доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власності є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження могло бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.
Тобто, захід забезпечення у вигляді арешту майна було вжито виключно з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності доведених на час накладення арешту ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Згідно заяви прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , він не заперечував проти скасування арешту з вказаного в клопотанні майна (а.с. 24-25).
Отже, арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення доказової бази у даному кримінальному провадженні, яка на теперішній час, як встановлено вище, досягнута.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту з вказаного в клопотанні майна, арештованого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2023. За встановлених обставин, враховуючи позицію прокурора щодо відсутності необхідності вказаного майна як речового доказу, скасування арешту з вказаного майна не створить будь-яких перешкод для подальшого розслідування кримінального провадження.
Таким чином, наявні правові підстави до задоволення клопотання заявника та скасування арешту з вказаного майна.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.
Скасувати арешт з майна, а саме: медичної справи на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , акт огляду МСЕК №420, на 35 арк, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2023 по справі №953/9728/23 н/п 1-кс/953/9635/23.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1