Справа № 216/5194/24
провадження 1-кп/216/356/25
УХВАЛА

іменем України

18 грудня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області об`єднане кримінальне провадження № 0001635 від 06.05.2025, №0001300 від 08.06.2024 з обвинувальними актами відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх або інших осіб не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

В провадження Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження № 0001635 від 06.05.2025 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, а також кримінальне провадження №0001300 від 08.06.2024 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою від 18.12.2025 кримінальне провадження №216/8814/25 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України об`єднати в одне провадження з кримінальним провадженням №216/5194/24 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК країни, під єдиним номером №216/5194/24.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 було подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

1. Зміст поданого клопотання

Клопотання обґрунтовано тим, що Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону підтримується публічне обвинувачення у кримінальному проваджені № 0001635 від 06.05.2025 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №824 від 28.09.2024 солдата ОСОБА_5 , солдата резерву 2 запасної роти призначено на посаду стрільця-номера обслуги 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

При цьому, 22.03.2025 солдат ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Так, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , пункт тимчасової дислокації якої був розташований в районі АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді стрільця-номера обслуги 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти 1 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 22.03.2025 був відсутнім при перевірці наявності особового складу в місці тимчасової дислокації в районі АДРЕСА_2 , тобто самовільно залишив місце служби, командуванню про причини свого вибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 26.11.2025 був викритий працівниками поліції в приміщенні Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області, розташованому по вул. Великого Кобзаря, 14, в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, тим самим вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.

Крім того, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, тобто усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його шкідливі наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, будучи обізнаним про те, що з 24 лютого 2022 року на території України діє правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, 21.09.2025 приблизно о 15:00 год., знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого та реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони носять таємний характер, викрав акумуляторну дриль-шуруповерт Дніпро-М СD-200ВС ULTRA (2021) вартістю 3944, 90 грн, в якому знаходилася акумуляторна батарея Дніпро-М ВР - 240 4 Аr, вартістю 1910, 68 грн.

Після цього, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 5855,58 грн.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження встановлено достатній обсяг обставин, що дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного злочину.

Посилаючись на викладене, тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виправдовують продовження щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У підготовчоуму судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 своє клопотання підтримав, просив задовольнити посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_8 клопотання прокурора ОСОБА_3 підтримав

Обвинувачений ОСОБА_5 при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або повернення на військову службу.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 за узгодженою із обвинуваченим позицією, заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

3. Мотиви та оцінка суду

3.1. Підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Разом із цим, положеннями статті 199 КПК України унормований порядок продовження строку тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 199 КПК України).

Дослідивши клопотання, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

3.2. Набуття статусу обвинуваченого

Запобіжні заходи на стадії судового розгляду можуть застосовуватися лише до обвинуваченого.

За змістом ч. 2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу .

Як було зазначено вище, в провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває № 0001635 від 06.05.2025 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі штампом був переданий до суду 01.12.2025, а також кримінальне провадження №0001300 від 08.06.2024 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно зі штампом був переданий до суду 26.07.2024.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 набув статус обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про продовження дії запобіжного заходу.

Разом з тим, суд зауважує, що на даній стадії провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Оцінку законності отримання доказів стороною обвинувачення має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо так і в їх сукупності

3.3. Наявність ризиків

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні прокурор вказує на ризики того, що обвинувачений ОСОБА_5 може (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, (2) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, (3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

3.3.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При цьому, суд при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_5 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду санкція ч. 5 ст.407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, обвинувачений в офіційно зареєстрованому шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має.

Враховуючи встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, ступень соціальних зв`язків, суд приходить до висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

3.3.2. Наявність ризику незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Суд вважає, що оскільки обвинуваченому відомі анкетні дані, місце мешкання потерпілого та свідків, вказане свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних обвинуваченому показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст.23 КПК України.

3.3.3. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином суд вважає його не доведеним, оскільки на їх підтвердження стороною обвинувачення не надано будь-яких переконливих аргументів.

3.4. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, суд, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- відсутність відомостей про стійкі соціальні зв`язки обвинуваченого на території України;

- відсутність на утриманні обвинуваченого неповнолітніх дітей чи інших утриманців;

- репутацію обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

- за станом здоров`я ОСОБА_5 не є особою з інвалідністю, не страждає від тяжких захворювань;

- відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

- майновий стан обвинуваченого, який офіційного доходу не має.

3.5. Можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу

На переконання суду, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією обвинуваченого, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного судового розгляду, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених судом обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин обвинуваченого, застосування домашнього арешту та застави, як основного запобіжного заходу, буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню. Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом обвинуваченого до технічних засобів комунікації та інших співучасників, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на обвинуваченого обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_5 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків, окрім того, жодна особа не звернулась до слідчого судді письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням його особистих характеристик, суд приходить висновку, про те що обвинуваченому слід продовжити застосований винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, судом не встановлено законодавчих обмежень щодо продовження до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, оскільки п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторін може ускладнити проведення процесуальних дій, а тому вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме: до 15 лютого 2026 року включно.

Разом з цим, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402,405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

3.6. Альтернативний запобіжний захід

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з приписами абзацу 3 п. 5 ч. 4 ст. 183 під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.

З урахуванням встановлених вище обставин, те, що ризики вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження відносно ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

При цьому, суд вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Щодо призначення об`єднаного кримінального провадження до судового розгляду

В провадження Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження № 0001635 від 06.05.2025 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, а також кримінальне провадження №0001300 від 08.06.2024 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 від 26 липня 2024 року по кримінальному провадженню №0001300 від 08.06.2024 було призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2025 року судове провадження у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001300 від 08.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України зупинити до звільнення ОСОБА_5 з військової служби.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2025 року судове провадження у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001300 від 08.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України було поновлено.

Разом з цим ухвалою судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 від 01 грудня 2025 року по кримінальному провадженню № 0001635 від 06.05.2025 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою від 18.12.2025 кримінальне провадження №216/8814/25 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України об`єднати в одне провадження з кримінальним провадженням №216/5194/24 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК країни, під єдиним номером №216/5194/24.

Судом поставлено на обговорення питання про призначення справи до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні прокурори, обвинувачений та захисник проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Заслухавши позицію сторін, вивчивши об`єднанні обвинувальні акти, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено. Дане кримінальне провадження підсудне Центрально-Міському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Щодо призначення досудової доповіді

Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 ч.5 ст. 407, ч.4 ст. 185 КК України закон відносить до тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 - 1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Згідно ч. 2 ст. 314-1 КПК України, досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Санкцією ч.5 ст.407 КК України, за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Таким чином, виходячи з наведених вище вимог КПК України, складання досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_5 є обов`язковим.

Частина 5 ст. 314 КПК України, передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 314-316 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері Оборони Східного регіону про продовження строку застосованого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити застосований обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3» на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 лютого 2026 року включно.

Зобов`язати прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері Оборони Східного регіону ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича обвинуваченого ОСОБА_5 про перебування останнього під вартою.

Об`єднане кримінальне провадження № 0001635 від 06.05.2025, 0001300 від 08.06.2024 з обвинувальними актами відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 годину 00 хвилин 14 січня 2026 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження (прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілих).

Доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації в порядку визначеному законодавством скласти досудову доповідь за поточним місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в строк п`ятнадцять календарних дів, з моменту отримання даної ухвали.

Ухвала, в частині продовження дії запобіжного заходу, може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Строк дії ухвали з 18 грудня 2025 року до 15 лютого 2026 року включно.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 19 грудня 2025 року о 10-30 год в залі судових засідань у приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_9