Провадження №1-кп/389/128/25
У Х В А Л А

15 січня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 від 02 червня 2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.152 КК України,

В С Т А Н О В И В :

23 вересня 2025 року до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області на розгляд надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.152 КК України.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.11.2025 ОСОБА_4 продовжений строк тримання під вартою до 18.01.2026.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими злочинами з мірою покарання до 12 та до 15 років позбавлення волі, тож, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків з метою зміни наданих ними показань, вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу під час досудового розслідування, і не зникли.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник - ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення зазначеного клопотання прокурора, мотивуючи не обґрунтованістю заявлених ризиків про вплив на свідків та потерпілу, незадовільним станом здоров`я, просив застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації з можливістю відвідувати медичні установи.

Також, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 07.01.2026 подав до суду клопотання, в якому просив змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації, зокрема зазначив, що наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК Україні, прокурором не доведені та спростовуються тим, що обвинувачений ОСОБА_4 на день його затримання перебував за місцем свого мешкання, не чинив будь-якого опору, на свідків не впливав, місце проживання не залишав. З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив, що майже втратив зір, має діагноз: вроджена дегенерація сітківок обох очей, часткова атрофія нерву обох очей і йому після обстеження лікарем рекомендоване лікування, вважає, що подальше перебування обвинуваченого під вартою, є тортурами.

Водночас захисником не надано суду підтверджуючих документів щодо зареєстрованого місця проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вислухавши у судовому засіданні думку учасників судового провадження, суд дійшов до такого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду.

Так, рішенням ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії», в якому зазначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Під час розгляду даного клопотання у вказаному кримінальному провадженні встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які наразі не зникли.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень проти статевої свободи та недоторканості малолітньої/неповнолітньої дитини, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 та до 15 років, тому, усвідомлюючи тяжкість кримінальних правопорушень та розуміючи можливе покарання у разі доведення його вини та з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду. При цьому, ці злочини пов`язані з домашнім насильством щодо малолітньої/неповнолітньої особи, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах. Слід відмітити, що сексуальне насильство та сексуальна експлуатація є одним з найбільш тяжких порушень прав дитини. За тяжкістю завданих травм сексуальне насильство та експлуатація прирівнюється до тортур і катування.

Зважаючи на те, що судом ще не допитано свідків та потерпілу, оскільки на даний час, є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до обвинуваченого альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на даних осіб з метою зміни раніше наданих ними показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєні злочини.

Водночас судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, джерел доходів не має, раніше не судимий, не одружений, вчинив особливо тяжкі кримінальні правопорушення, тобто існує ймовірна можливість вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Судом також враховано характер кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим стосовно особи, яка не досягла чотирнадцяти років, та те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, що в даному випадку виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Водночас суд враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , який відповідно до наданих суду відповідей, відповідає наявному хронічному захворюванню очей та не унеможливлює перебування останього в умовахї ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор".

Враховуючи вищевикладене, доводи обвинуваченого та його захисника про необґрунтованість наявності ризиків та необхідності зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, судом не можуть бути враховані із вищезазначених підстав.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тож ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Продовжуючи дію такого запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, продовжують існувати, що також унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів, то відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 - відмовити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Макариха Знам`янського району Кіровоградської області, продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 11:50 год. 15 січня 2026 року до 11:50 год. 15 березня 2026 року.

Копію ухвали, до відома, направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», вручити прокурору та обвинуваченому.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1