Справа № 605/476/25
Провадження №1-кп/605/15/2026
Ухвала

Іменем України

15 січня 2026 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000233 від 02 вересня 2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області, що зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з початковою освітою, інвалід II групи з дитинства, не депутат, раніше не судимий,

у зв`язку із вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ з Рівненською філією «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ Інституту судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я),

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , який страждає на аномалію інтелектуального розвитку у вигляді важкої розумової відсталості, що досягає рівня недоумства, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,за таких обставин.

31 серпня 2025 року, приблизно о 19 год. 00 хв., більш точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_3 перебував на території домогосподарства за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм рідним братом ОСОБА_7 , з яким у ОСОБА_3 виник словесний конфлікт. Надалі ОСОБА_3 , не усвідомлюючи фактичної сторони своїх дій та їх суспільної небезпечності у зв`язку з аномалією інтелектуального розвитку у вигляді важкої розумової відсталості, що досягає рівня недоумства, внаслідок чого він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, перебуваючи у вказаному місці, у ході конфлікту з рідним братом, наніс ОСОБА_7 численні удари по голові шматком шиферу, уламки якого були розкидані по подвір`ю, спричинивши останньому тілесні ушкодження, а саме: відкриту черепно-мозкову травму у виді переломів кісток склепіння та основи черепа (втисненні багатоуламкові лівих лобової, скроневої та тім`яної кісток, переломи великого крила клиноподібної, потиличної i правої тім`яної кісток), переломів кісток лицевого черепа (багатоуламковий кута нижньої щелепи зліва, дуги лівої виличної кістки, латеральної (зовнішньої) стінки лівої орбіти), неповного вивиху скронево-нижньощелепового суглоба злiва, яка супроводжувалась забиттям головного мозку важкого ступеня (за клінічною класифікацією), епідуральним (над твердою мозковою оболонкою) крововиливом над скроневою та тiм`яною частками лівої i лобовою та потиличною частками правої півкуль, субдуральним (під тверду мозкову оболонку) крововиливом над лобовою часткою правої півкулі головного мозку, субарахноїдальним (під м`яку мозкову оболонку) крововиливом над правою тім`яною та лівою лобово-тім`яною частками головного мозку, крововиливами у речовину головного мозку лобової, скроневої i тім`яної часток лівої півкулі головного мозку, стисненням лівого бокового шлуночка та набряком i стисненням речовини головного мозку, зміщенням його серединних структур вправо, розвитком правобічного геміпарезу (слабкість м`язів однієї половини тіла) i стовбуровими розладами, а також численні «забійно-рубано-колоті» рани волосяної частини ділянки голови зліва (тім`яної ділянки) i підборіддя, «обширний підшкірний крововилив» лівої скроневої ділянки, «рвану» («забійно-рубану») рану лівої вушної раковини із «ушкодженням ycix хрящів», садна обличчя, синці повік обох очей, чисельні «гематоми» обличчя, які за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки ч. 1 ст. 121 КК України, а саме - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_3 під час судового розгляду клопотання про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру був присутнім в судовому засіданні 03.12.2025 в режимі ВКЗ з Рівненською філією «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ Інституту судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я. При з`ясуванні його анкетних даних та обставин інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, він пояснити нічого не міг, відповіді на питання були беззмістовні, не чіткі, не логічні, оскільки адекватному сприйняттю реальності перешкоджав його психічний стан, з приводу якого він на даний час продовжує перебувати в закладі з надання психіатричної допомоги.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_3 з мотивів, наведених в ньому, просив його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні 03.12.2025 підтримав клопотання прокурора про застосовування примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_3 та показав, що дійсно 31.08.2025 у дворі домогосподарства, де проживає він і до цього інциденту проживав його брат ОСОБА_3 , останній завдав йому удари по голові.

Законний представник ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , не заперечував проти застосовування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_5 наголосив, що був залучений ще на стадії досудового розслідування, тобто з самого початку є учасником цього кримінального провадження, і в нього нема сумнівів, що саме ОСОБА_3 вчинив це діяння, але оскільки останній є неосудним, то він не заперечує проти застосовування примусових заходів медичного характеру.

Під час судового розгляду обставини, викладені в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, повністю підтверджуються сукупністю доказів, що були оцінені та перевірені судом у судовому засіданні. Й зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні, якими підтверджується, що саме його брат ОСОБА_3 завдав йому удари по голові і шрам на голові то від того випадку;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_2 ), яка показала, що особисто там не була присутня, а знає все зі слів сина, котрий часто ходив до братів (потерпілого і обвинуваченого) допомагати по господарству, адже вони є родичами чоловіка (двоюрідними братами). Вони зловживали алкоголем, не були працевлаштовані, часто сварилися. 01 вересня після ліцею син, як і напередодні, пішов до них, а коли прийшов, сказав, що ОСОБА_9 закривавлений лежить на ліжку, викликали швидку;

- показаннями у судовому засіданні неповнолітнього свідка ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в Підгаєцькому аграрному ліцеї, проживає в АДРЕСА_2 ), якими підтверджується, що 31.08.2025 між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 стався конфлікт, бо ОСОБА_13 не давав ОСОБА_14 пити алкоголь і курити, вони почали кидати один в одного різні предмети (каміння, стакани, бляху). Його вже відправили додому, але він ще, йдучи, довго чув звуки кидання, гупання. Пізніше пробував телефонувати ОСОБА_15 , але той не відповідав. На наступний день (01.09.2025) вже після ліцею пішов знов до них, бо хвилювався чи все добре. На ліжку в кімнаті побачив закривавленого, сильно побитого ОСОБА_16 , з розрубаним вухом. Розбудити його не вдалося, дуже тяжко дихав, але потім якось встав і перейшов до іншої кімнати. Потім я побачив як з лісу вийшов ОСОБА_17 в закривавлених штанах, до хати заходити боявся, плакав, спочатку не зізнавався, а потім сказав, що то він вчинив. Тоді він пішов додому, сповістив батьків, викликали швидку;

- протоколом огляду місця події з таблицею ілюстрацій (арк.спр. 9-47);

- протоколом проведення слідчого експерименту з таблицею ілюстрацій (арк.спр. 140-150);

- дослідженими в судовому засіданні відеозаписами проведення огляду місця події, слідчого експерименту від 04.09.2025, проведеним за участю ОСОБА_3 , та допиту підозрюваного ОСОБА_3 (арк.спр.48, 160),

- висновками судово-медичного експерта №394 від 10.09.2025 (арк.спр.236-238), №407 від 16.09.2025 (арк.спр. 23-24), №190 від 24.09.2025 (арк.спр.186-188), №192 від 24.09.2025 (арк.спр.197-198), №195 від 26.09.2025 (арк.спр.202-203), №416 від 07.10.2025 (арк.спр.11-14), №417 від 07.10.2025 (арк.спр.4-7), №767 від 27.10.2025 (арк.спр.90-97);

- висновком експерта від 22.10.2025 №СЕ-19/120-25/11679-БД (молекулярно-генетична експертиза) (арк.спр.61-67);

- актом огляду спеціальної медичної комісії №283 від 16.09.2025 щодо стану ОСОБА_3 (арк.спр.27), а також висновком судово-психіатричного експерта №748 від 23.09.2025 (арк.спр.40-41), яким встановлено, що ОСОБА_3 страждає на аномалію інтелектуального розвитку у вигляді важкої розумової відсталості, що досягає рівня недоумства. На час вчинення злочину ОСОБА_3 не міг давати звіт своїм діям та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_3 не міг давати звіт своїм діям та керувати ними. ОСОБА_3 потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у закладі з суворим наглядом.

Досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності та взаємозв`язку безсумнівно свідчать, що суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, дійсно мало місце і було вчинене ОСОБА_3 .

Суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_3 вчинив у стані неосудності, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи від 23.09.2025 № 748. В цьому стані перебуває і тепер, що виключає застосування до нього покарання, у зв`язку з чим до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України примусові заходи медичного характеру застосовуються залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

За ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, або після вчинення злочину захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з вимогами ст. ст. 19, 94 КК України, до осіб, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

При обранні виду примусових заходів медичного характеру судом враховуються вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», а також висновок судово-психіатричної експертизи від 23.09.2025 № 748, що ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

На підставі наведеного, враховуючи тяжкість суспільно небезпечного діяння, тяжкість та характер захворювання, ступінь небезпечності особи ОСОБА_3 , що вчинив це суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, за яке встановлене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, у стані неосудності, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_3 слід застосувати примусовий захід медичного характеру, а саме, госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся у зв`язку з відсутністю майнової шкоди.

Процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні, згідно з довідкою про витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи від 22.10.2025 № СЕ-19/120-25/11679-БД, - складають 2976,10 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт на тимчасово вилучене майно, застосований ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 04.09.2025 у справі № 1-кс/593/293/2025 слід скасувати.

Запобіжний захід, застосований згідно з ухвалою суду від 22.12.2025 відносно ОСОБА_3 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що включають його небезпечну поведінку підлягає продовженню до набрання ухвалою суду законної сили, але не більше двох місяців.

Питання про речові докази вирішити, виходячи з положень ст.100 КПК України.

На підставі ст. ст.19, 92-94 КК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст.ст.369-372, 512, 513, 516 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000233 від 02 вересня 2025 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу Рівненської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги ДУ Інституту судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я, в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, який був продовжений ОСОБА_3 ухвалою суду від 22.12.2025 до 20 лютого 2026 року, залишити без змін до набрання ухвалою законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 16 березня 2026 року.

Процесуальні витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи від 22.10.2025 № СЕ-19/120-25/11679-БД в розмірі 2976,10 грн віднести на рахунок держави.

Арешт на тимчасово вилучене майно, застосований за ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 04.09.2025 у справі № 1-кс/593/293/2025, - скасувати.

Речові докази у вказаному кримінальному провадженні:

- мобільний телефон чорного кольору марки Samsung (IMEI: НОМЕР_1 ) в шкіряному чохлі чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_7 , на який ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 04.09.2025 у справі № 1-кс/593/293/2025 було накладено арешт, який під розписку передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , - повернути власнику;

- 7 слідів папілярних узорів, що перенесені з поверхні носія за допомогою липких стрічок типу «Скотч» на аркуш білого паперу, які поміщено в паперовий конверт та приєднано на зберігання до матеріалів вказаного кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- речові докази, на які ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 04.09.2025 у справі № 1-кс/593/293/2025 накладено арешт та які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області (сокира із дерев`яним руків`ям та металевою робочою частиною, яка поміщена в сейф-пакет SUD4000576; дерев`яна ручка від сокири та металева робоча частина сокири, які поміщені в сейф-пакет SUD4000575; уламок шиферу із залишками речовини бурого кольору, який поміщено в сейф-пакет SUD4000574; светр сірого кольору із полосками, що належить ОСОБА_3 , який поміщено у сейф-пакет WAR1725341; штани спортивні сірого кольору, що належать ОСОБА_3 , які поміщено у сейф-пакет WAR1735338; резинові тапочки, що належить ОСОБА_3 , які поміщено у сейф-пакет WAR1725339; осколок деревини, наволочка, змив речовини бурого кольору, виявленої на підлозі однієї із кімнат житлового будинку, залишки бинта та його упакування із слідами речовини бурого кольору, наволочка із залишками речовини бурого кольору, змив із плями речовини бурого кольору, який виявлено на траві території житлового господарства, які поміщені в паперові конверти), - знищити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити прокурору та надіслати до Рівненської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ Інституту судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Сарненський район, село Орлівка, вул.Миру, буд.36 А.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Повний текст ухвали складений, підписаний та оголошений, у відповідності до ч.2 ст.376 КПК України, 20 січня 2026 року о 16.30 год.

Головуюча: ОСОБА_18