Справа № 712/1151/26
Провадження № 1-кс/712/668/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, подане у рамках кримінального провадження № 0003255 від 01.10.2025 за ч. 4 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст поданого клопотання та його обґрунтування

До слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, влучене в ході розслідування кримінального провадження подане у рамках кримінального провадження № 0003255 від 01.10.2025 за ч. 4 ст. 191 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що в межах досудового розслідування перевіряються обставини можливої розтрати бюджетних коштів посадовими особами КЗ «Черкаська обласна філармонія» Черкаської обласної ради шляхом формального працевлаштування осіб, які фактично роботу не виконували, із безпідставним нарахуванням та виплатою заробітної плати. Під час обшуку 22.01.2026 за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вилучено мобільні телефони (Samsung із сім-картою та Realme із сім-картами), які, на думку сторони обвинувачення, можуть містити відомості (листування, інші дані), що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та підлягають збереженню як речові докази. У зв`язку з цим прокурор просить накласти арешт на зазначені телефони із забороною користування та розпорядження ними з метою запобігання їх приховуванню, пошкодженню чи знищенню та забезпечення збереження речових доказів.

Позиції сторін кримінального провадження

Прокурор ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності та щодо підтримання клопотання.

Власники майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, заперечивши задоволення клопотання.

Нормативне регулювання арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені ст. ст. 131, 132 КПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, а також, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування в установленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, згідно якої, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони, зокрема, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюти готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (4) наслідки арешту майна для третіх осіб.

Мотиви та оцінка слідчого судді

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення сторін та перевіривши наведені доводи, слідчий суддя виходить із такого.

Із поданих матеріалів убачається, що СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003255 від 01.10.2025 за ч. 4 ст. 191 КК України. У межах цього провадження на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено мобільні телефони Samsung із сім-картою та Realme із сім-картами, які постановою слідчого від 22.01.2026 визнано речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що мобільні телефони як засоби зв`язку за своїми властивостями можуть містити відомості (дані про контакти, повідомлення, дзвінки, файли, інші цифрові сліди), які здатні мати доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з цим є такими, що відповідають критеріям речових доказів у розумінні ст. 98 КПК України. За таких обставин наявна правова підстава для арешту майна за п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України - з метою забезпечення збереження речових доказів.

Оцінюючи наявність ризиків, слідчий суддя бере до уваги, що огляди вилучених телефонів на момент розгляду клопотання не проведені, а інформація, що міститься у таких пристроях, є змінною та може бути втрачена або змінена у разі повернення майна у володіння користувачів чи інших осіб. Отже, прокурором доведено наявність обставин, що вказують на те, що незастосування арешту може призвести до втрати або зміни даних, що мають значення для кримінального провадження (ч. 11 ст. 170 КПК України).

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим доведено необхідність арешту та наявність ризиків, а обраний спосіб арешту є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. У зв`язку з цим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 286, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони користування та розпорядження мобільним телефоном марки Samsung imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою з номером телефону НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 та мобільним телефоном марки Realme imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 з сім картами з номерами телефонів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_5 , вилучені 22.01.2026 в ході проведення обшуку.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1