Справа № 539/4810/25
Провадження № 1-кс/539/19/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

законного представника малолітнього потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника малолітнього потерпілого - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 22.09.2025 за №0000594 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127 КК України відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

встановив:

Слідчий Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127 КК України.

Клопотання мотивував тим, що у провадженні СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000594, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.09.2025, приблизно о 15 годині 00 хвилин, на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 перебували ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та група малолітніх осіб.

До вказаного господарства малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув на усну вимогу ОСОБА_7 , який хотів розібратися з ним за наче б то викрадену ніжку скутера.

Під час з`ясування обставин, щодо вчинення крадіжки скутера, в присутності групи малолітніх осіб, з метою самоствердження у ОСОБА_7 виник умисел на катування малолітнього ОСОБА_9 .

Нехтуючи вимогами ст. 3, ст. 28, ст. 29 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вимогами ч. 3 ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, Закону України «Про охорону дитинства», які визначають охорону дитинства в Україні, захист дитини від усіх форм насильства та усіх проявів жорстокого поводження, ОСОБА_7 , вимагаючи від малолітнього ОСОБА_9 в супереч його волі визнати вчинення крадіжки ніжки від скутера, піддав його катуванню, що виразилося в умисному залякуванні та надання вказівки присутнім малолітнім особам, досудове розслідування відносно яких здійснюється у виділеному кримінальному провадженні застосувати насильницькі дії, що спричинили сильний фізичний біль та сильні моральні страждання.

Так, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою приниження та психологічного впливу малолітнього ОСОБА_9 , застосував до нього примус, а саме наче б то караючи за вчинення крадіжки ніжки скутера, та вимагаючи зізнатися його у вчиненні крадіжки, наказав присутнім малолітнім особам, досудове розслідування відносно яких здійснюється у виділеному кримінальному провадженні, оголити ОСОБА_9 , стягнувши із потерпілого весь наявний на ньому одяг та примусив останнього, в оголеному виді прямувати громадським місцем - вулицею Кирила Бочкарьова у м. Лубни Полтавської області до місця свого проживання. Окрім цього підбурюючи малолітніх присутніх вчиняти протиправні дії, які були направлені на заподіяння морального страждання та приниження людської гідності малолітнього ОСОБА_9 .

Внаслідок вищевказаних протиправних дій у малолітнього ОСОБА_9 на підставі висновку експерта № 287 від 23.09.2025 встановлені тілесні ушкодження у вигляді синця по зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині, який утворився від ударної дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо від удару ногою сторонньої людини або іншим предметом з подібними характеристиками, ушкодження могли утворитися в указаний строк, при чому по правій руці було спричинено не менш 1 травматичного діяння і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.2.б) п.2.3.5 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

На підставі висновку комплексної судової психолого - психіатричної експертизи № 1056 від 11.12.2025, вчинені відносно ОСОБА_9 дії (погрози, нанесення ударів, примушування роздягнутися) у поєднанні зі станом емоційного напруження (страху), усвідомленням кількісної та психологічної переваги кривдників, суб`єктивної безвихідності ситуації носили для малолітнього характер стресогенної дії (носили психотравмувальний характер) та призвели до виникнення у нього специфічного кризового стану (що відповідно до висновку судового експерта психіатра є виявом психічного розладу).

Вище вказаними діями (погрози, нанесення ударів, примушування роздягнутися) ОСОБА_9 були спричинені психологічні (моральні) страждання.

Досліджувана ситуація та її наслідки постали для малолітнього ОСОБА_9 інтенсивно та тривало психотравмувальними, призвели до формування й фіксації негативних психоемоційних змін ОСОБА_9 .

Таким чином ОСОБА_7 , вчинив катування малолітнього ОСОБА_9 , а саме вчинив умисне діяння спрямоване на заподіяння малолітньому ОСОБА_9 сильного морального страждання, з метою примусити його вчинити дії, що суперечать його волі (шляхом примушування пройтися повністю голим по громадському місцю), у тому числі отримати зізнання малолітнього ОСОБА_9 щодо вини у вчиненій крадіжці та з метою покарання малолітнього ОСОБА_9 за начебто вчинену крадіжку ніжки скутера.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у катуванні, тобто в умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного морального страждання, вчиненому з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі отримати зізнання та з метою покарати її за дії вчинені нею та у вчиненні яких вона підозрюється, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

30.12.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: даними встановленими з протоколу прийняття заяви ОСОБА_10 , про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.09.2025; даними встановленими з протоколу допиту законного представника потерпілого ОСОБА_5 від 22.09.2025, котра повідомила, що дійсно 20.09.2025 її малолітній син ОСОБА_9 , прийшов до господарства ОСОБА_7 , де останній наказав групі однолітків роздягнути ОСОБА_9 ; даними встановленими з протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_9 від 22.09.2025, на якому було виявлено відеозаписи з місця події, де видно, як ОСОБА_7 наказує групі малолітніх осіб оголити ОСОБА_9 та вони виконують його вказівки; даними встановленими з відеозапису допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_9 в судовому засіданні з використанням відеофіксації в порядку ст. 225 КПК України та стенограми до нього; висновком експерта № 287 від 23.09.2025, на підставі якого у ОСОБА_9 встановлені тілесні ушкодження у вигляді синця по зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині, який утворився від ударної дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо від удару ногою сторонньої людини або іншим предметом з подібними характеристиками, ушкодження могли утворитися в указаний строк, при чому по правій руці було спричинено не менш 1 травматичного діяння і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.2.б) п.2.3.5 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року); висновком комплексної судової психолого - психіатричної експертизи № 1056 від 11.12.2025, вчинені відносно ОСОБА_9 дії (погрози, нанесення ударів, примушування роздягнутися) у поєднанні зі станом емоційного напруження (страху), усвідомленням кількісної та психологічної переваги кривдників, суб`єктивної безвихідності ситуації носили для малолітнього характер стресогенної дії (носили психотравмувальний характер) та призвели до виникнення у нього специфічного кризового стану (що відповідно до висновку судового експерта психіатра є виявом психічного розладу). Вище вказаними діями (погрози, нанесення ударів, примушування роздягнутися) ОСОБА_9 були спричинені психологічні (моральні) страждання. Досліджувана ситуація та її наслідки постали для малолітнього ОСОБА_9 інтенсивно та тривало психотравмувальними, призвели до формування й фіксації негативних психоемоційних змін ОСОБА_9 ; даними встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 29.09.2025, котра 20.09.2025 виявила малолітнього ОСОБА_9 на вулиці оголеним та іншими доказами у їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вище перелічені ризики обґрунтовано не дають підстав застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 з наступних причин: особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , через усвідомлення можливості позбавлення волі на строк до 6 років, матиме можливість перешкоджати проведенню слідчих дій та судових експертиз, що призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні та не можливості прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі; особиста порука - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що до прокурора не надходили письмові звернення осіб, які заслуговують на довіру, щодо взяття на поруки підозрюваного; домашній арешт - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , не обтяжений соціальними зв`язками, не одружений, дітей немає, безробітний, тобто він може в будь-який час залишити місце проживання. Крім цього, перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_7 , перебуваючи без постійного нагляду працівників поліції, зможе залишити своє місце проживання та виїхати за межі Полтавської області та переховуватися від слідства.

Беручи до уваги що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, та наявні докази, здобуті під час досудового слідства які є вагомими та достатніми та перебуваючи на волі без застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілого, його законного представника та свідків у вказаному кримінальному провадженні

Прохає застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 та представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 клопотання підтримали та наполягали на обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить потреб досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти обрання саме такого запобіжного заходу. Просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою проживання ОСОБА_7 ..

Вивчивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення підозрюваного, захисника, з`ясувавши думку слідчого та прокурора, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В ході розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що 20.09.2025, приблизно о 15 годині 00 хвилин, на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 перебували ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та група малолітніх осіб.

До вказаного господарства малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув на усну вимогу ОСОБА_7 , який хотів розібратися з ним за наче б то викрадену ніжку скутера.

Під час з`ясування обставин, щодо вчинення крадіжки скутера, в присутності групи малолітніх осіб, з метою самоствердження у ОСОБА_7 виник умисел на катування малолітнього ОСОБА_9 .

Нехтуючи вимогами ст. 3, ст. 28, ст. 29 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вимогами ч. 3 ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, Закону України «Про охорону дитинства», які визначають охорону дитинства в Україні, захист дитини від усіх форм насильства та усіх проявів жорстокого поводження, ОСОБА_7 , вимагаючи від малолітнього ОСОБА_9 в супереч його волі визнати вчинення крадіжки ніжки від скутера, піддав його катуванню, що виразилося в умисному залякуванні та надання вказівки присутнім малолітнім особам, досудове розслідування відносно яких здійснюється у виділеному кримінальному провадженні застосувати насильницькі дії, що спричинили сильний фізичний біль та сильні моральні страждання.

Так, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою приниження та психологічного впливу малолітнього ОСОБА_9 , застосував до нього примус, а саме наче б то караючи за вчинення крадіжки ніжки скутера, та вимагаючи зізнатися його у вчиненні крадіжки, наказав присутнім малолітнім особам, досудове розслідування відносно яких здійснюється у виділеному кримінальному провадженні, оголити ОСОБА_9 , стягнувши із потерпілого весь наявний на ньому одяг та примусив останнього, в оголеному виді прямувати громадським місцем - вулицею Кирила Бочкарьова у м. Лубни Полтавської області до місця свого проживання. Окрім цього підбурюючи малолітніх присутніх вчиняти протиправні дії, які були направлені на заподіяння морального страждання та приниження людської гідності малолітнього ОСОБА_9 .

Внаслідок вищевказаних протиправних дій у малолітнього ОСОБА_9 на підставі висновку експерта № 287 від 23.09.2025 встановлені тілесні ушкодження у вигляді синця по зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині, який утворився від ударної дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо від удару ногою сторонньої людини або іншим предметом з подібними характеристиками, ушкодження могли утворитися в указаний строк, при чому по правій руці було спричинено не менш 1 травматичного діяння і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.2.б) п.2.3.5 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

На підставі висновку комплексної судової психолого - психіатричної експертизи № 1056 від 11.12.2025, вчинені відносно ОСОБА_9 дії (погрози, нанесення ударів, примушування роздягнутися) у поєднанні зі станом емоційного напруження (страху), усвідомленням кількісної та психологічної переваги кривдників, суб`єктивної безвихідності ситуації носили для малолітнього характер стресогенної дії (носили психотравмувальний характер) та призвели до виникнення у нього специфічного кризового стану (що відповідно до висновку судового експерта психіатра є виявом психічного розладу).

Вище вказаними діями (погрози, нанесення ударів, примушування роздягнутися) ОСОБА_9 були спричинені психологічні (моральні) страждання.

Досліджувана ситуація та її наслідки постали для малолітнього ОСОБА_9 інтенсивно та тривало психотравмувальними, призвели до формування й фіксації негативних психоемоційних змін ОСОБА_9 .

Таким чином ОСОБА_7 , вчинив катування малолітнього ОСОБА_9 , а саме вчинив умисне діяння спрямоване на заподіяння малолітньому ОСОБА_9 сильного морального страждання, з метою примусити його вчинити дії, що суперечать його волі (шляхом примушування пройтися повністю голим по громадському місцю), у тому числі отримати зізнання малолітнього ОСОБА_9 щодо вини у вчиненій крадіжці та з метою покарання малолітнього ОСОБА_9 за начебто вчинену крадіжку ніжки скутера.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у катуванні, тобто в умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного морального страждання, вчиненому з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі отримати зізнання та з метою покарати її за дії вчинені нею та у вчиненні яких вона підозрюється, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

30.12.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

В ході розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що подані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України судом враховується, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за ч. 1 ст. 127 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, 15.08.2025 року перебуває в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_3 в зв`язку з порушенням законодавства про мобілізацію, те що він не працює, стан здоров`я підозрюваного, його соціальні зв`язки.

Ризик переховування від органів досудового розслідування підтверджується перебуванням підозрюваного в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_3 в зв`язку з порушенням законодавства про мобілізацію.

Також ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, у кримінальному провадженні підтверджується тим, що підозрюваний особисто знайомий з усіма свідками та потерпілим в кримінальному провадженні, йому відомі їх адреси проживання, а також та обставина, що він проживає з неповнолітнім свідком ОСОБА_12 та його законним представником за однією адресою та має можливість незаконно вплинути шляхом погроз або вмовлянь на малолітнього потерпілого, його законного представника та свідків, що призведе до зміни ним своїх показань або відмови від дачі показань, що в подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Крім того, ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що у кримінальному провадженні залишаються не проведеними слідчі дії, участь у проведенні яких підозрюваного ОСОБА_7 є необхідною за для досягнення повноти, всебічності, об`єктивності та неупередженості досудового розслідування. Без застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_7 , через усвідомлення можливості позбавлення волі на строк до 6 років, матиме реальну можливість перешкоджати проведенню слідчих дій та судових експертиз, що призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні та не можливості прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Щодо позиції сторони захисту про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту суд не вбачає законних підстав, оскільки у разі застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваний буде перебувати в одному приміщенні з неповнолітнім свідком ОСОБА_12 та його законним представником.

Таким чином, застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою в даному кримінальному провадженні, не є доцільним, оскільки не зможе відвернути зазначені ризики.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя вважає, що клопотання органу досудового розслідування про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Ч. 1 ст. 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, -

ухвалив :

Клопотання слідчого Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою строком на 52 дні.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 становить 52 дні та обраховується з 11 год. 00 хв. 08 січня 2026 року до 11 год. 00 хв. 28 лютого 2026 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1