УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 9713/2987/24

провадження № 51 - 4050 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 25 липня 2025 року про повернення апеляційної скарги,

установив:

Ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 липня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000066 від 24 березня 2024 року за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК).

21 липня 2025 року на вказану ухвалу ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу та одночасно просила поновити їй пропущений строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що повний текст ухвали від 09 липня 2025 року вона отримала 15 липня 2025 року.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 25 липня 2025 року відмовлено ОСОБА_4 в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернуто скаргу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону просить скасувати ухвалу апеляційного суду. Вказує, що цей суд порушивши її право на оскарження судового рішення в апеляційному порядку.

Колегія суддів, вивчивши доводи касаційної скарги та ознайомившись із копіями доданих до неї судових рішень, дійшла висновку про таке.

Згідно з положеннями ст. 424 КПК ухвала слідчого судді не є предметом перевірки в суді касаційної інстанції.

Разом із тим, ухвала Чернівецького апеляційного суду від 25 липня 2025 року про повернення апеляційної скарги може бути предметом перевірки в касаційному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України від 2 червня 2016 року 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється судами відповідно до визначених законом процедур судочинства. Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ст. 1 КПК).

Провадження з перегляду судових рішень у суді апеляційної інстанції регламентовано главою 31 розділу V КПК, положення якої передбачають, що на стадії прийняття апеляційної скарги суддя-доповідач перевіряє дотримання вимог закону щодо суб`єкта та предмету апеляційного оскарження, змісту звернення й належності його розгляду в цьому суді, а також додержання заявником процесуальних строків.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 395 КПК встановлено, що апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, скаргу ОСОБА_4 на постанову дізнавача про закриття кримінального було розглянуто слідчим суддею 09 липня 2025 року в судовому засіданні за її участю і в цей же день було оголошено резолютивну частину ухвали, тоді як її повний текст оголошено 14 липня 2025 року.

Водночас апеляційну скаргуна вказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_4 подала лише 21 липня 2025 року, тобто поза межами встановленого процесуальним законом строку на її оскарження.

Згідно зі ст. 117 КПК пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи

є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду

у визначений законом строк.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд, розглянувши клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшов висновку про відсутність підстав, які би вказували на поважні причини пропуску нею цього строку, а тому відмовив у задоволенні клопотання та повернув апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи своє рішення апеляційний суд вказав, що ОСОБА_4 не мотивує своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження будь-якими іншими обставинами, крім оголошення резолютивної частини ухвали та отримання повного її тексту, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості поновити їй пропущений строк.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, то строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

З огляду на встановлені судом обставини, суд апеляційної інстанції обґрунтовано не визнав поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Отже, за обставин цього провадження апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що оголошення резолютивної частини ухвали та отримання заявницею її повного тексту 15 липня 2025 року не є поважною причиною для поновлення їй пропущеного строку.

Таким чином суд апеляційної інстанції, встановивши що апеляційну скаргу було подано з пропуском визначеного законом строку і заявницею не було доведено поважність причин його пропуску, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення апеляційної скарги на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК.

З огляду на це Суд не вбачає, що оскаржувана ухвала апеляційного суду якимось чином порушує право ОСОБА_4 на справедливий судовий розгляд, доступ до суду та право на захист.

Аргументованих доводів, які би ставили під сумнів законність ухвали апеляційного суду ОСОБА_4 у касаційній скарзі не наведено.

Ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованою та вмотивованою і за змістом відповідає вимогам ст. 370, 372 КПК.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 25 липня 2025 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3