Кримінальне провадження №629/3001/25
Номер провадження 1-кп/629/217/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Авдіївка Донецької області, громадянина України, із загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

1) 27 лютого 2001 року Авдіївським районним судом Донецької області за ст.ст. 17, 117 ч.2, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі; звільненого умовно-достроково 26 липня 2006 року на 10 місяців 25 днів;

2) 01 червня 2006 року Ленінським районним судом міста Харкова за ст.ст. 186 ч.2, 69, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; звільненого 09 квітня 2008 року по відбуттю строку покарання;

3) 24 червня 2010 року Октябрським районним судом міста Харкова за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого 11 листопада 2013 року по відбуттю строку покарання;

4) 24 листопада 2014 року Харківським районним судом Харківської області за ст. 185 ч.2, 75, 76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

5) 26 травня 2015 року Харківським районним судом Харківської області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту; звільненого 30 вересня 2015 року по відбуттю строку покарання;

6) 04 травня 2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70,71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 07 грудня 2017 року по відбуттю строку покарання;

7) 12.11.2020 року Новопсковським районним судом Луганської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, 23.09.2024 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 13.03.2025, близько 18:00, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходилися у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в якій мешкає останній, де спільно вживали спиртні напої. Через деякий проміжок часу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, заснули в квартирі. В цей час ОСОБА_5 побачив в залі кімнаті на підвіконні мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone XR Black (MRY42)», в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_8 та перебував у тимчасовому користуванні ОСОБА_7 , після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 цього ж дня, приблизно у той же час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, діючи повторно, умисно, з корисливого мотиву, з метою наживи, достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан на всій території Україні та Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025 продовжено його дію з 05 години 30 хвилин 08.02.2025 року строком на 90 діб, впевнившись, що ніхто за його діями не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone XR Black (MRY42)», в корпусі чорного кольору вартістю 5733 гривні 33 копійки, який належить ОСОБА_8 .

Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на вищевказану суму.

Потерпіла до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме, що 13.03.2025 року він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходились у квартирі останнього, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де вони розпивали спиртні напої. Скориставшись тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заснули, він таємно викрав мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone XR Black (MRY42)», який належить ОСОБА_8 . У вчиненому щиро розкаявся.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу, речових доказів, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд находить його вину повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачений скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він має загальну середню освіту, неодружений, не працює, не має зареєстрованого місця проживання, раніше неодноразово судимий, у тому числі за корисливі злочини, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи вищевикладене, в тому числі особу обвинуваченого, який має слабкі соціальні зв`язки, раніше був судимий та відбував покарання у місцях позбавлення волі, діяв повторно, вчинив злочин з корисливих мотивів,через 6 місяців після звільнення з колонії по відбуттю строку покарання за останнім вироком, тобто належних висновків для себе не зробив, суд призначає обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В порядку ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання перебування під цілодобовим домашнім арештом за період з 24.04.2025 по 24.06.2025, виходячи з такого співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати, а після набрання вироком законної сили в порядку виконання вироку, обрати у вигляді тримання під вартою та направити його до установи виконання покарань для відбування покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової товарознавчої експертизи.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

В порядку ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання перебування під цілодобовим домашнім арештом за період з 24.04.2025 по 24.06.2025, виходячи з такого співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати, а після набрання вироком законної сили в порядку виконання вироку, обрати у вигляді тримання під вартою та направити його до установи виконання покарань для відбування покарання.

Початок строку відбування покарання обчислювати з часу затримання ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/7083-ТВ від 24.03.2025 у сумі 1989 гривень 75 копійок.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone XR Black (MRY42)» в корпусі чорного кольору, який має IMEI № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в робочому стані, без видимих пошкоджень, в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку «Водафон», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - залишити останній.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.03.2025 після набрання вироком законної сили - скасувати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_9