ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22413/25

Провадження № 11-сс/820/526/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представник власника майна

ТзОВ «Укрстандарт» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу представника власника майна ТзОВ «Укрстандарт» - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого суді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2025 року про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на земельні ділянки у кримінальному провадженні №0000085 від 29.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 362 ч. 3 КК України,-

в с т а н о в и л а:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Прокурор окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням, після усунення недоліків, про накладення арешту на земельні ділянки, із кадастровими номерами: :05:005:0063, :05:005:0216, :05:005:0202, :05:005:0203, :05:005:0205, :05:005:0206, :05:005:0208, :05:005:0209, :05:005:0210, :05:005:0211, :05:005:0212, :05:005:0213, :05:005:0215, :05:005:0196, :05:005:0198, :05:005:0199, :05:005:0195, :05:005:0200, :05:005:0201, :05:005:0204, :05:005:0207, :05:005:0197, шляхом заборони розпорядження, володіння, користування, вчинення реєстраційних дій щодо перетворення, поділу, об`єднання земельної ділянки з іншими земельними ділянками, зміни цільового призначення.

У обґрунтування клопотання вказав, що службові особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, спільно із сертифікованим інженером землевпорядником, у 2020 та 2022 роках, діючи умисно в інтересах третіх осіб, без належних правових підстав, незаконно внесли зміни до Державного земельного кадастру щодо місця розташування земельних ділянок з кадастровими номерами :05:005:0062 та :05:005:0063 площею 1,7 га та 0,10 га (шляхом зміни конфігурації та переміщення їх у просторі на 2,5 км у південно-східному напрямі), а також зміни їх цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03) на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (02.01) та в подальшому на землі для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (02.10).

За даним фактом розпочате досудове розслідування та внесені відомості про дане кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 362 ч. 3 КК України.

У зв`язку з тим, що вказані земельні ділянки постановою від 22.09.2025 року були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є об`єктами кримінально протиправних дій та містять відомості, які у подальшому будуть використані як доказ обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема щодо зміни відомостей про них всупереч установленого законом порядку, прокурор просив накласти на них арешт.

За результатами розгляду клопотання ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт із тимчасовим позбавленням права на користування, відчуження та розпорядження на земельні ділянки із кадастровими номерами: :05:005:0063, :05:005:0216, :05:005:0202, :05:005:0203, :05:005:0205, :05:005:0206, :05:005:0208, :05:005:0209, :05:005:0210, :05:005:0211, :05:005:0212, :05:005:0213, :05:005:0215, :05:005:0196, :05:005:0198, :05:005:0199, :05:005:0195, :05:005:0200, :05:005:0201, :05:005:0204, :05:005:0207, :05:005:0197, власником яких є товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСТАНДАРТ» ().

Мотивуючи дане рішення, слідчий суддя виходив із необхідності у накладенні арешту на земельні ділянки, оскільки вони відповідають критеріям речових доказів відповідно до положень ст.98 КПК України, а також існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказані земельні ділянки є об`єктами кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник заявника ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, якою накладено арешт із тимчасовим позбавленням права на користування, відчуження та розпорядження на земельні ділянки із кадастровими номерами: :05:005:0063, :05:005:0216, :05:005:0202, :05:005:0203, :05:005:0205, :05:005:0206, :05:005:0208, :05:005:0209, :05:005:0210, :05:005:0211, :05:005:0212, :05:005:0213, :05:005:0215, :05:005:0196, :05:005:0198, :05:005:0199, :05:005:0195, :05:005:0200, :05:005:0201, :05:005:0204, :05:005:0207, :05:005:0197.

Посилається на відсутність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на земельні ділянки.

Зазначає, що речовими доказами по даній справі можуть бути електронно-обчислювальні машини, носії інформації, носій програмного забезпечення, мережі та комп`ютерна техніка, проте аж ніяк не земельні ділянки, які в свою чергу були незаконно визнані речовими доказами, оскільки не були знаряддям вчинення злочину та їх не можна приховати, пошкодити чи знищити.

Звертає увагу і на те, що реєстрація проектної документації та отримання дозволу на будівництво багатоквартирного будинку відбулася 6 листопада 2023 року, тобто до початку досудового розслідування даного провадження.

Також, вважає, що на заявника, як на власника майна та добросовісного набувача в розумінні ст.ст. 330, 388 ЦК України, покладено надмірний тягар, який полягає у забороні користування нерухомим майном земельними ділянками, на яких здійснюється законне будівництво, внаслідок того, що будь-які операції щодо будівництва (внесення змін у проектну документацію, здача в експлуатацію, оформлення права власності) здійснюється шляхом обміну даними із Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, на яке накладено арешт.

Таким чином, на його думку, арешт на земельні ділянки накладено необґрунтовано, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Представник заявника - ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, у клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, дослідивши матеріали провадження,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви суду.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.131 ч.2 п.7 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно вимог ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею ст.170 ч.3 КУпАП передбачено, що у випадку, передбаченому ст. 170 ч.2 п.1 КУпАП, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.98 ч.1 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ст. 173 ч.2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами представника заявника, колегія суддів звертає увагу на кваліфікацію кримінального правопорушення, щодо якого триває досудове розслідування за ст. 362 ч.3 КК України, враховує зміст об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вказані у клопотанні прокурора земельні ділянки не можуть бути речовим доказом під час здійснення досудового розслідування за ст. 362 ч.3 КК України. Об`єктом злочину за цією нормою КК України є інформація яка обробляється в ЕОМ, автоматизованих системах, мережах, зберігається на носіях або право доступу до інформації у особи, яка вчиняє протиправну дію; предметом злочину є сама інформація, її носії, програми, технологічні засоби на яких зберігається чи коригується така інформація; з об`єктивної сторони це кримінальне правопорушення характеризується специфікою зміни, знищення або блокування інформації без санкції (незаконно) особою, яка має до неї право доступу шляхом використання службового становища, порушення технічних чи організаційних заходів захисту, експлуатація прав доступу.

В розумінні вимог ст. 98 КПК України земельні ділянки у даному випадку не є об`єктом чи предметом злочинних посягань, не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а відтак не зберегли сліди чи інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Апеляційний суд також виходить з того, що на первісних етапах слідства після внесення відомостей в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 362 ч.3 КК України 29.05.25 року, орган досудового розслідування мав доступ до державного земельного кадастру, зафіксував зміни стану, характеристик, розташування, призначення земельних ділянок відповідною службовою особою Держгеокадастру у Хмельницькій області, які слідство вважає незаконними. Розглядаючи питання про доцільність та виправданість застосування арешту земельних ділянок, на яких здійснюється будівництво, як заходу забезпечення кримінального провадження, колегія суддів вважає, що здійснення права власності, користування спірними земельними ділянками, які перебувають у володінні ТзОВ «Укрстандарт», не перешкоджає продовженню досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та досягнення його мети, передбаченої ст. 2 КПК України.

Колегія суддів враховує і те, що станом на момент звернення прокурора з клопотанням про арешт майна жодній особі, зокрема і власнику майна у даному кримінальному провадженні не вручено письмового повідомлення про підозру, відповідно до ст. 278 КПК України.

Також, колегія суддів виходить з того, що з урахуванням норм КПК України, якими встановлено, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно слідчий суддя, крім інших обставин, передбачених ст. 173 КПК України, повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для його власника та інших осіб, при прийнятті рішення про арешт майна повинен бути застосований такий спосіб арешту, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження господарської діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається із матеріалів провадження №0000085 внесеного до ЄРДР 29.05.2025 року, зокрема із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником земельних ділянок із кадастровими номерами: :05:005:0063, :05:005:0216, :05:005:0202, :05:005:0203, :05:005:0205, :05:005:0206, :05:0050208, :05:005:0209, :05:005:0210, :05:005:0211, :05:005:0212, :05:005:0213, :05:005:0215, :05:005:0196, :05:005:0198, :05:005:0199, :05:005:0195, :05:005:0200, :05:005:0201, :05:005:0204, :05:005:0207, :05:005:0197, є ТзОВ «УКРСТАНДАРТ» () (а.с.18-39). Даному товариству надано: дозвіл на виконання будівельних робіт багатоквартирного житлового будинку (а.с.117), таке будівництво на даний час проводиться, виконана значна частина робіт по зведенню багатоквартирного будинку (а.с.113-116).

Колегія суддів вважає, що у даному випадку накладення арешту на земельні ділянки, на яких ведеться будівництво багатоквартирного житлового будинку є надмірним та невиправданим втручанням у право власності (користування, володіння, розпорядження) яке гарантоване статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейським судом з прав людини наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Також Європейським судом з прав людини зазначено, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами основоположних прав конкретної особи. Необхідність балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трегубенко проти України» вказано, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, буде нести «індивідуальний і надмірний тягар».

Таким чином, на переконання колегії суддів, застосована слідчим суддею заборона користування, відчуження та розпорядження земельними ділянками, на яких здійснюється будівництво багатоквартирного житлового будинку, та на які було накладено арешт ухвалою слідчого судді, фактично призведе до неможливості їх використання володільцем та створить для нього надмірні обмеження у здійсненні права власності, що суперечитиме рішенням Європейського суду з прав людини та Конституції України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання прокурора, необґрунтовано наклав арешт на земельні ділянки із тимчасовим позбавленням права на користування, відчуження та розпорядження, відповідно апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в порядку ст. 407 ч.3 з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою слід відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власникам майна ТзОВ «Укрстандарт» - ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2025 року про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на земельні ділянки у кримінальному провадженні №0000085 від 29.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 362 ч. 3 КК України, - скасувати.

У задоволенніклопотання прокурора Окружної прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_5 про накладення арешту із тимчасовим позбавленням права на користування, відчуження та розпорядження на земельні ділянки із кадастровими номерами: :05:005:0063, :05:005:0216, :05:005:0202, :05:005:0203, :05:005:0205, :05:005:0206, :05:005:0208, :05:005:0209, :05:005:0210, :05:005:0211, :05:005:0212, :05:005:0213, :05:005:0215, :05:005:0196, :05:005:0198, :05:005:0199, :05:005:0195, :05:005:0200, :05:005:0201, :05:005:0204, :05:005:0207, :05:005:0197 відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3