н/п 1-кс/490/4360/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8970/25
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

04 листопада 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СВ УСБУ в Херсонській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця міста Моздок, Республіки Північна Осетія Аланія РФ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває на тимчасово окупованій території України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом УСБУ В Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000460 від 21.10.2025 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст. 438 КК України.

В рамках кримінального провадження №0000460 слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Клопотання мотивує тим, що починаючи з 09 березня по 11 листопада 2022 року, військовослужбовці різнорідних сил і з`єднань угруповання військ ЗСРФ на Миколаївсько-Криворізькому напрямку, у тому числі стрілецьких полків «лнр» та «днр», повністю окупували територію Калинівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, де розмістили бойову техніку, безперешкодно пересувалися вулицями, користувалися майном місцевих жителів, у тому числі проживали у їх будинках, залякували та нелегально ув`язнювали цивільних осіб, застосовуючи до них жорстоке поводження і погрози фізичною розправою, контролювали їх переміщення в межах населених пунктів, проводили рейди по домоволодіннях.

Таким чином, військовослужбовці ЗСРФ, які окупували та контролювали територію Калинівської селищної територіальної громади, розташованої на території Бериславського району Херсонської області, були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права.

З матеріалів досудового розслідування слідує, в умовах міжнародного збройного конфлікту, значна частина території Херсонської області, починаючи з 24.02.2022, у тому числі Скадовський район, перебуває під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, у тому числі військовослужбовців військ Національної гвардії РФ (далі ВНГ РФ).

У березні 2022 року для досягнення основної мети щодо широкомасштабних нападів на цивільне населення, невстановленими досудовим розслідуванням військовими РФ та представниками інших силових структур, за підтримки вищого керівництва РФ, в захоплених приміщеннях державних органів і установ м. Скадовська організовано місця для нелегального ув`язнення, катування та жорстокого поводження з цивільними особами, вчинення іншого фізичного і психологічного тиску для одержання інформації про проукраїнських активістів, противників окупаційної влади та подальшого схилення вищевказаних осіб до співпраці з державою агресором.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у березні-травні 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) військовослужбовці ВНГ РФ та інших військових формувань РФ фактично захопили та встановили свій контроль над приміщенням бази Комунального закладу позашкільної освіти «Дитячий табір оздоровлення та відпочинку «Слава» (далі пансіонат «Слава») за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Поповича, 1, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено виключно з метою нелегального ув`язнення, застосування фізичного насильства та катування до цивільного населення Херсонської області для отримання відомостей, що цікавили окупаційну владу та військових РФ.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше травня 2022 року (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади РФ залучили до реалізації спільного плану командира 2 інженерно-саперного відділення 3 інженерно саперного взводу інженерно саперної роти НОМЕР_1 окремого інженерно-саперного батальйону (в/ч НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_6 відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовим РФ, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Додаткового протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_6 будучи достовірно обізнаним про те, що між РФ та Україною відбувається міжнародний збройний конфлікт, за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями РФ, перебуваючи в окупованому м. Скадовськ Херсонської області, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушуючи ст. ст. 27, 32, 147 Конвенції та ст. 75 Додаткового протоколу І, незаконно утримував цивільну особу, а саме потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приміщенні захопленої будівлі пансіонату «Слава» за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Поповича, 1, застосовуючи до нього жорстоке та нелюдяне поводження, катування, з подальшою відмовою визнати таке позбавлення волі або повідомити про долю чи місце перебування такої особи з метою залишення її без законодавчого захисту протягом тривалого періоду часу.

Згідно проведеного досудового розслідування було встановлено, що 15.05.2022 приблизно о 20.50 годині ОСОБА_6 за попередньою змовою з щонайменше дев`ятьма невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, будучи озброєними вогнепальною зброєю, прибули за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , з метою проведення обшуку.

Перебуваючи у вказаному помешканні, ОСОБА_6 наказав потерпілому ОСОБА_7 надати його телефон для перевірки. Отримавши відмову від потерпілого, ОСОБА_6 застосував стосовно нього фізичне насильство шляхом нанесення трьох ударів рукою в область потилиці, чим порушив вимоги статті 27 Конвенції (заборона насильства) та ст. 75(2)(a)(а.3) Додаткового протоколу І (заборона тілесних покарань).

Після проведення обшуку, порушуючи вимоги статті 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення), вказані особи затримали потерпілого ОСОБА_7 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (Російської Федерації).

Відразу після затримання потерпілого перевезено та ув`язнено в одній із кімнат захопленого пансіонату «Слава» за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Поповича, 1, де він утримувався до 18.05.2022, без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.

Цього ж дня, близько 22.30-23.00 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , знаходячись у місці утримання ОСОБА_7 , діючи спільно та за попередньою змовою з невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ, проводив допит потерпілого з метою отримання інформації про його особисте життя, місце роботи, проживання, тощо. Сприймаючи відповіді ОСОБА_7 як неправдиві, ОСОБА_6 застосував стосовно останнього фізичне насильство, яке полягало у нанесенні в сукупності не менше чотирьох ударів металевою трубою в область спини, грудей, по рукам і ногам потерпілого.

Після цього, як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_6 вийшов з кімнати та через десять хвилин повернувся з мобільним телефоном ОСОБА_7 і продовжив його допит з метою отримання інформації про відомості патріотичного характеру, які містились в телефоні. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, ОСОБА_6 спільно з невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ повторно застосували стосовно потерпілого фізичне насильство, яке полягало у нанесенні в сукупності не менше десяти ударів металевою трубою, ногами та руками в область спини, грудей, по рукам і ногам ОСОБА_7 , а також не менше 10 ударів електрошокером в область грудей.

Після припинення побиття, ОСОБА_6 вийшов з кімнати в невідомому напрямку. У цей час невстановлений військовослужбовець ЗС РФ зайшов до місця утримання потерпілого та із застосуванням фізичної сили вивів ОСОБА_7 до коридору, де підвісив його за руки канатом, прив`язаним до перил сходів таким чином, щоб його ноги не діставали підлоги. Після цього, ОСОБА_6 , знаходячись поруч із потерпілим, продовжуючи переслідувати мету отримання інформації та подолання супротиву з боку останнього, віддав усний наказ невстановленим військовослужбовцям ЗС РФ, які будуть проходити повз ОСОБА_7 , на застосування фізичного насильства до потерпілого. Виконуючи вказаний наказ ОСОБА_6 , невстановлені військовослужбовці ЗС РФ упродовж наступних 4-5 годин, проходячи повз підвішеного за руки ОСОБА_7 , застосовували стосовно останнього фізичне насильство, яке полягало у нанесенні не менше 40 хаотичних ударів у різні частини тіла потерпілого.

16.05.2022 близько 04-05 години (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) невстановлені військовослужбовці ЗС РФ зняли ОСОБА_7 зі сходів та завели його у кімнату, де раніше до нього застосовувалось катування. Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_6 продовжив допит ОСОБА_7 , звинувачуючи його у підриві автомобіля. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, ОСОБА_6 повторно застосував фізичне насильство стосовно ОСОБА_7 шляхом нанесення щонайменше 20 ударів дерев`яною битою по руках, ногах та спині потерпілого.

Після побиття ОСОБА_6 залишив кімнату та через приблизно дві години знову повернувся і продовжив допит ОСОБА_7 з метою отримання інформації про учасників АТО. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, ОСОБА_6 повторно застосував фізичне насильство стосовно ОСОБА_7 шляхом нанесення щонайменше 20 ударів дерев`яною битою по руках, ногах та тулубу потерпілого.

Після побиття ОСОБА_6 залишив кімнату та ввечері цього ж дня близько 18.00-19.00 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) знову повернувся і наказав ОСОБА_7 написати список учасників АТО та військових, які залишились у м. Скадовськ. Отримавши відмову від потерпілого, ОСОБА_6 повторно застосував фізичне насильство стосовно ОСОБА_7 шляхом нанесення щонайменше 20 ударів дерев`яною битою по руках, ногах та тулубу потерпілого.

Після побиття ОСОБА_6 залишив кімнату та в ніч з 16.05 на 17.05.2022 (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) знову повернувся і продовжив допит ОСОБА_7 з метою отримання інформації про учасників АТО. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, ОСОБА_6 повторно застосував фізичне насильство стосовно ОСОБА_7 шляхом нанесення щонайменше 10 ударів дерев`яною битою по руках, ногах та тулубу потерпілого.

Після припинення побиття, ОСОБА_6 , продовжуючи переслідувати мету отримання інформації та подолання супротиву з боку останнього, покликав до кімнати двох невстановлених військовослужбовців ЗС РФ, яким віддав усний наказ на жорстоке поводження стосовно ОСОБА_7 , а саме на підвішування останнього на сходах. Виконуючи вказаний наказ ОСОБА_6 , двоє невстановлених військовослужбовців ЗС РФ із застосуванням фізичної сили вивели ОСОБА_7 до коридору, де підвісили його за руки канатом, прив`язаним до перил сходів таким чином, щоб його ноги не діставали підлоги.

17.05.2022 близько 02-03 години (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 спільно з невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ зняли ОСОБА_7 зі сходів та завели його у кімнату, де раніше до нього застосовувалось катування. Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_6 , продовжуючи переслідувати мету отримання інформації та подолання супротиву з боку останнього, повторно застосував фізичне насильство стосовно ОСОБА_7 шляхом нанесення щонайменше 5 ударів дерев`яною битою по руках, ногах та спині потерпілого, до поки останній не втратив свідомість.

17.05.2022 близько 14-15.00 год. більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , знаходячись у місці утримання ОСОБА_7 , продовжив його допит з метою отримання інформації про військових, учасників мітингу у м. Скадовськ та активістів. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, ОСОБА_6 повторно застосував фізичне насильство стосовно ОСОБА_7 шляхом нанесення щонайменше 5 ударів дерев`яною битою по руках, ногах та тулубу потерпілого.

Після побиття ОСОБА_6 залишив кімнату та ввечері цього ж дня близько 18.00-19.00 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) знову повернувся з іншим невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ і продовжив допит ОСОБА_7 з метою отримання інформації про військових та патріотично налаштованих місцевих мешканців. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, ОСОБА_6 , діючи спільно та за попередньою змовою з невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ застосували фізичне насильство стосовно ОСОБА_7 шляхом нанесення у сукупності щонайменше 15 ударів дерев`яною битою та ногами по руках, ногах та тулубу потерпілого.

18.05.2022 вранці (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , знаходячись у місці утримання ОСОБА_7 , із застосуванням фізичного насильства та катування, проводив черговий допит та записував відеозвернення за участю потерпілого про згоду на співпрацю з російськими військовими. У той момент, коли ОСОБА_6 не влаштовував зміст записаного відеозвернення, останній застосовував фізичне насильство стосовно ОСОБА_7 , яке полягало у нанесенні в сукупності не менше 5 ударів руками по тулубу потерпілого.

Після закінчення катування та запису відеозвернення за участі ОСОБА_7 , яке влаштувало ОСОБА_6 , останній покинув кімнату та пішов у невідомому напрямку.

18.05.2022 у денний час доби (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 спільно з невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ на автомобілі марки «УАЗ» вивезли потерпілого за межі м. Скадовськ, де останнього залишено на відкритій місцевості, тобто звільнено з місця утримання без надання йому будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що У період ув`язнення ОСОБА_7 постійно утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для перебування людини, без надання можливості спати, підвішуючи за руки у коридорі. Потерпілому не надавали жодних засобів гігієни, обмежували у їжі та воді, відвідуванні вбиральні. Тобто потерпілий перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, але він не мав можливості вільно залишити місця утримання, чим ОСОБА_6 та інші невстановлені військовослужбовці ЗС РФ порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).

Таким чином, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, яке виразилось у завданні сильних фізичних страждань (побоїв і тілесних ушкоджень) незаконно утриманому ОСОБА_7 з метою отримання інформації, яка його цікавила, тобто у катуванні останнього, а також утриманні ОСОБА_7 в кімнаті непристосованій до перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдяне поводження); вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що виразилося у нелегальному ув`язненні цивільної особи ОСОБА_7 , котрий перебуває під захистом, а також у відданні наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням, а саме на завдання сильних фізичних страждань (побоїв і тілесних ушкоджень) та нелюдяне поводження стосовно утримуваного ОСОБА_7 , чим порушив ст. ст. 27, 32, 147 Конвенції (заборона насильства та катування, нелегальне ув`язнення, нелюдяне поводження) та ст. 75(2)(а)(a.2)(а.3) Додаткового протоколу І (заборона катування та тілесних покарань).

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково прокурор пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді від 8 до 12 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України для обрання вказаного виду запобіжного заходу. Наразі підозрюваний тривалий час переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається окупованими РФ територіями України, звідки має можливість безперешкодно потрапити до території країни-агресора РФ.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У загальнодержавному засобі масової інформації газеті «Урядовий кур`єр» розміщено повідомлення про підозру та виклики ОСОБА_6 , а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування», у відповідності до вимог статей 278, ч. 8 ст. 135 КПК України.

Згідно оперативної інформації, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства та перебуває на території тимчасово окупованій території України Запорізької області, в районі міста Мелітополь.

30.09.2025 підозрюваного ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України в рамках кримінального провадження №0000266.

09.10.2025 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

20.10.2025 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

21.10.2025 постановою прокурора з кримінального провадження №0000266 виділено матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 у кримінальне провадження №0000460.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України слідчим суддею встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 02.07.2025; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 10.09.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_7 від 10.09.2025; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 10.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.09.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком за участю свідка ОСОБА_8 від 15.09.2025; протоколом огляду від 24.06.2025та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оцінюючи наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена від 8 до 12 років позбавлені волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності останнього, а у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному, загрожує реальне позбавлення волі. Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань. Крім того, підозрюваний може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, а також будучи військовим ЗСРФ може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, та вчиняти незаконні дії проти громадян України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання від 8 до 12 років або довічного позбавлення волі. В його діях наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, дані про тяжкі захворювання відсутні, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його спрямування на посягання на основи національної безпеки України, слідчий суддя вважає виправданим та обґрунтованим клопотання про застосування до підозрюваного найжорсткішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити, що відповідно до ч.4 ст.197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається, що передбачено ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись вимогами статей 176-178,182,183,186,194,196,197,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно положень ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1