Справа № 715/3816/25
Провадження № 1-кс/715/12/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2026 селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області:

Слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в селищі Глибока в залі суду клопотання слідчого відділення № 3 (селище Глибока) слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з начальником Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №003562 від 29 жовтня 2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий відділення №3 (смт. Глибока) слідчого відділу ЧРУП ГУП в Чернівецькій області ОСОБА_4 звернувся до Глибоцького районного суду з клопотанням, погодженим з начальником Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотання про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В клопотанні слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з особою відносно якої виділено матеріали в окреме провадження та іншими невстановленими особами, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

Так, у період з 20 по 25 серпня 2025 року ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, підшукав двох громадян України - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Осещино, Київської області, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , які бажали незаконного перетнути державний кордон України. При цьому ОСОБА_6 обумовив їм оплату своїх незаконних послуг, які полягали у сприянні їх незаконному переправленню через державний кордон 'країни у сумі по 15 000 доларів США з кожного.

25 серпня 2025 року, виконуючи вказівку ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приїхали у м. Вишгород, Київської області, де у встановленому місці на центральній площі передали ОСОБА_6 , який діяв із корисливих мотивів, по 15 000 доларів США кожний у якості оплати його незаконних послуг, які полягали у сприянні незаконному переправленню їх через державний кордон України. При цьому ОСОБА_6 надав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інструкції щодо незаконного переправлення їх через державний кордон України.

У період з 25 по 31 серпня 2025 року ОСОБА_6 у телефонному режимі інструктував ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо порядку та способу незаконного переправлення через державний кордону України, і повідомив, що 31 серпня 2025 року за ними прибуде транспортний засіб, на якому вони мають виїхати з м. Вишгород у напрямку державного кордону України.

31 серпня 2025 року, виконуючи вказівку ОСОБА_6 , спрямовану на незаконне переправлення через державний кордон України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у м. Вишгород, Київської області сіли у автомобіль марки «Volkswagen» сірого кольору, під керуванням невстановленої особи, який доставив їх з м. Вишгород до м. Київ.

У м. Київ ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пересіли до автомобіля марки «Lexus» чорного кольору під керуванням невстановленої особи, який доставив їх з м. Київ до с. Мамаївці, Чернівецької області.

У с. Мамаївці, Чернівецького району ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пересіли у автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка в подальшому на даному автомобілі, оминаючи контрольно-пропускні пункти, перевезла їх із с. Мамаївці, Чернівецького району до с. Михайлівка, Чернівецького району та поселила їх в будинку, у якому також перебувала інша невстановлена особа.

Вказана невстановлена особа надавала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інструкції про спосіб та порядку здійснення незаконного перетину державного кордону України, а також надала технічні засоби для подолання перешкод - інструменти для розрізання сітки загороджувальних споруд, ковдри для укриття від дронів, за допомогою яких працівники ДПСУ здійснюють спостереження за місцевістю на прикордонній території.

Упродовж усього цього періоду ОСОБА_6 підтримував телефонний зв`язок із ОСОБА_8 , надаючи вказівки та інструкції щодо незаконного переправлення через державний кордон України, а також контролював виконання узгодженого групою осіб злочинного плану.

03 вересня 2025 року, продовжуючи свої умисні дії, згідно узгодженого із ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами плану, особа, матеріали відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, на автомобілі «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , перевезла ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із будинку у с. Михайлівка, Чернівецького району до околиці с. Багринівка Чернівецького району, яке розташоване у безпосередній близькості від державного кордону України.

Після зупинки транспортного засобу, особа, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, наказала їм вийти із автомобіля, вказала напрямок руху до лісосмуги, у якій їх мала б очікувати інша особа, яка здійснюватиме супровід безпосередньо до лінії розмежування державного кордону України. Після вчинення зазначених дій особа, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, на автомобілі «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 залишила місце події.

У подальшому, приблизно о 21 год. 03 вересня 2025 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час спроби незаконного перетину державного кордону України затримано прикордонним нарядом Державної прикордонної служби України поблизу АДРЕСА_2 .

06 листопада 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення наданого прикордонним загоном західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, протоколами допиту свідка, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі свідка та іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, покарання за яке передбачено у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства та суду виникла необхідність в обранні відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, 21 січня 2026 року підозрюваного ОСОБА_6 було оголошено в міжнародний розшук, оскільки останній переховується від органу досудового розслідування, на повістки слідчого про виклик для проведення необхідних слідчих та процесуальних дій за його участі не з`явився, про наявність поважних причин неявки не повідомив. Згідно результатів перевірки за міжвідомчою підсистемою «Аркан» встановлено, що ОСОБА_6 04.11.2025 року перетнув державний кордон України та по сьогоднішній день на територію України не повернувся.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість передбаченого законом покарання, у разі визнання судом останнього винуватим у його вчиненні), оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі;

-з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , може незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженні, та інших осіб, в тому числі на співучасників вчинення кримінального правопорушення, яким також відомі обставини провадження, переконуючи їх давати неправдиві показання, а також узгоджувати показання між співучасниками;

-в разі перебування на волі ОСОБА_6 , згідно покладних на нього обов`язків будь-якого іншого більш м`якшого запобіжного заходу, у останнього існуватиме реальна здатність вчиняти нові злочини, оскільки він матиме змогу здійснювати пошуки осіб, які бажають незаконно перетнути кордон України, крім цього організувати незаконний перетин для відшуканих осіб та отримати за це неправомірну вигоду.

Зважаючи на вищевикладене, просить суд обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні просили клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Вислухавши думку прокурора, слідчого, захисника підозрюваного суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 14.11.2025 року, надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, Київської області, який проживає в АДРЕСА_3 , з метою його приводу до Глибоцького районного суду Чернівецької області для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

21 січня 2026 року підозрюваного ОСОБА_6 було оголошено в міжнародний розшук, оскільки згідно результатів перевірки за міжвідомчою підсистемою «Аркан» встановлено, що ОСОБА_6 04.11.2025 року перетнув державний кордон України та по сьогоднішній день на територію України не повернувся.

В поданому клопотанні та в судовому засіданні прокурор та слідчий довели, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Дане кримінальне правопорушення законодавцем віднесено до тяжких злочинів.

Таким чином, суд вважає, що є достатньо доказів, які підтверджують, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дослідивши надані докази, вважаю, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. У разі доведення його вини йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Крім того, ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про його намір уникнути кримінальної відповідальності. Зазначене, з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному, свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, з метою попередження можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших фігурантів, які є співучасниками у даному кримінальному провадженні, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, беручи до уваги сукупність характеризуючих даних про особу підозрюваного, вважаю за доцільне обрати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи те, що на даний час вирішується питання саме про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вирішення питання про подальше застосування такого запобіжного заходу буде вирішуватися окремо у випадку його затримання, суд, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України не вирішує питання про визначення того чи іншого розміру застави, а також, згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, не визначає дату закінчення дії даної ухвали у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 196, 331, КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого відділення № 3 (селище Глибока) слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з начальником Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №003562 від 29 жовтня 2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ Київської області, жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, доставити ОСОБА_6 до суду для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Суддя: