УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , яке подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2024 року за № 0000633 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інгулка Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000633 від 16 вересня 2024 року за ч.5 ст. 407 КК України.

02 липня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 самовільно залишив окремий підрозділ військової частини НОМЕР_1 ,направився у невідомому напрямку та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

23 грудня 2025 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке надіслано в порядку, передбаченому ст.135 КПК України, оскільки в ході досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено.

На неодноразові виклики слідчого ОСОБА_5 не з`явився, про причини своєї неявки слідчому не повідомив, на телефонні дзвінки слідчого не відповідає.

При цьому, на даний час ОСОБА_5 за місцем проходження служби відсутній, тобто продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, в якому останній підозрюється.

Згідно п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, що згідно ч.5 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні №0000633 доказами в їх сукупності.

Згідно ч.5 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, -

караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_5 не розшуканий, місцезнаходження останнього не встановлено.

Постановою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_3 від 24 грудня 2025 року досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене; оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 .

Враховуючи, що місцезнаходження підозрюваного не встановлено, що позбавило орган досудового розслідування та прокуратуру можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру, у день його складання таке повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, що згідно ч.5 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні № 0000633 доказами в їх сукупності.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду;

3) вплив підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні;

5)вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому останній підозрюється

Допитані в якості свідків військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 надали покази, якими підтверджено факт ухилення вищевказаного підозрюваного від проходження військової служби, а також факт його відсутності на військовій служби по теперішній час та не встановлення його місцезнаходження.

Вказані обставини також підтверджуються актом та матеріалами проведеного за даним фактом службового розслідування від 16 липня 2024 року.

Підозрюваний ОСОБА_5 на виклики слідчого не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає, фактичне місцезнаходження останнього не встановлене, що перешкоджає проведенню з ним слідчих, процесуальних дій і прийняття законного рішення по даному кримінальному провадженню.

При цьому, на даний час підозрюваний ОСОБА_5 за місцем проходження служби відсутній, тобто продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, в якому останній підозрюється.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, місцезнаходження останнього не встановлено, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаним клопотанням.

В судове засіданні прокурор Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, звернувся до слідчого судді з заявою про розгляд клопотання без його участі, заявлені в клопотанні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в ньому підстав на підставі доданих до клопотання документів; матеріали кримінального провадження № 0000633 слідчому судді для їх дослідження безпосередньо в судовому засіданні згідно ст. 23 КПК України не надав.

Дослідивши матеріали клопотання, додані до клопотання докази, дослідивши їх безпосередньо в судовому засіданні, згідно ст. 23 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000633 від 16 вересня 2024 року за ч.5 ст. 407 КК України.

02 липня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 самовільно залишив окремий підрозділ військової частини НОМЕР_1 ,направився у невідомому напрямку та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

23 грудня 2025 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке надіслано в порядку, передбаченому ст.135 КПК України, оскільки в ході досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено.

На неодноразові виклики слідчого ОСОБА_5 не з`явився, про причини своєї неявки слідчому не повідомив, на телефонні дзвінки слідчого не відповідає.

При цьому, на даний час ОСОБА_5 за місцем проходження служби відсутній, тобто продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, в якому останній підозрюється.

Згідно п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, що згідно ч.5 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні №0000633 доказами в їх сукупності.

Згідно ч.5 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, -

караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_5 не розшуканий, місцезнаходження останнього не встановлено.

Постановою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_3 від 24 грудня 2025 року досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене; оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 .

Враховуючи, що місцезнаходження підозрюваного не встановлено, що позбавило орган досудового розслідування та прокуратуру можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру, у день його складання таке повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, що згідно ч.5 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні № 0000633 доказами в їх сукупності.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

2) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду;

3) вплив підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні;

5)вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому останній підозрюється

Допитані в якості свідків військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 надали покази, якими підтверджено факт ухилення вищевказаного підозрюваного від проходження військової служби, а також факт його відсутності на військовій служби по теперішній час та не встановлення його місцезнаходження.

Вказані обставини також підтверджуються актом та матеріалами проведеного за даним фактом службового розслідування від 16 липня 2024 року.

Підозрюваний ОСОБА_5 на виклики слідчого не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає, фактичне місцезнаходження останнього не встановлене, що перешкоджає проведенню з ним слідчих, процесуальних дій і прийняття законного рішення по даному кримінальному провадженню.

При цьому, на даний час підозрюваний ОСОБА_5 за місцем проходження служби відсутній, тобто продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, в якому останній підозрюється.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, місцезнаходження останнього не встановлено, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаним клопотанням.

Відповідно до ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу. Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання. Розгляд клопотання здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора. Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутись з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

Відповідно до ст. 188 КПК України, клопотання про надання дозволу на затримання подано з метою приводу до суду для участі у розгляді клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подано одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно матеріалів клопотання, досліджених слідчим суддею безпосередньо, згідно ст. 23 КПК України, 23 грудня 2025 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Згідно ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В судовому засіданні встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки слідчого ні ОСОБА_5 особисто, ні іншим особам, вказаним у статті 135 КПК України, не вручено.

Згідно трекінгу АТ «Укрпошта» поштові відправлення 050, 605 (цінний лист на ім`я ОСОБА_5 із вкладенням до цінного листа згідно опису: повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 23.12.2025, пам`яткою про права та обов`язки підозрюваного та супровідним листом ТУ ДБР у м. Києві) знаходиться у відділенні АТ « Укрпошта» з 30 грудня 2025 року.

Згідно трекінгу АТ «Укрпошта» поштові відправлення R68, R18 від 18 грудня 2025 року з повістками про виклик до слідчого на 22 грудня 2025 оку та на 23 грудня 2025 року вручені одержувачу 25 грудня 205 року, тобто пізніше дати, зазначеної у повістках слідчого.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч.3 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу (статті 133 - 143).

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Разом з тим, доказів отримання ОСОБА_5 повідомлення про підозру матеріали клопотання не містять і слідчим та прокурором слідчому судді не надано.

Враховуючи викладене, прокурором та слідчим не надано допустимих достовірних доказів набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000633.

Так, відповідно до ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч.1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276279 КПК, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, ч. 1 ст. 276 КПК визначає, що повідомлення про підозру здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК, відповідно до норм якої письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.

Отже, у разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (глава 11 КПК України, ст.ст. 135, 136), тобто шляхом:

надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграммою (ч. 1 ст. 135 КПК);

врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»;

- врученням житлово - експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК).

КПК України містить вичерпний перелік способів, з дотриманням яких повідомлення про підозру може бути вручене.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 червня 2020 року у справі № 13-47кс20 «Під ухиленням від слідства або суду варто розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (постанова Верховного Суду України від 19 березня 2015 року у справі № 5-1кс15)».

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України в постанові від 19 березня 2015 року у справі № 5-1кс15, «Під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування статті 48 КК 1960 року слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

Слідчим та прокурором не доведено належними достатніми достовірним доказами та вручення ОСОБА_5 письмового повідомлення про підозру та не доведено факту набуття останнім процесуального статусу підозрюваного як учасника кримінального провадження № 0000633.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 84, 85, 92, 111, 132, 135, 176-178, 184, 188-190,193, 196, 278, 309, 369 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000633 від 16 вересня 2024 року за ч. 5 ст. 407 КК України, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя - ОСОБА_1