Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/2593/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах - криміналіста відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000297 від 13.09.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, командира 1 відділення радіоперешкод взводу радіоелектронної боротьби 1 роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах криміналіст відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням в якому просить продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.12.2025, з утриманням останнього у державній установі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », без можливості внесення застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира 1 відділення радіоперешкод взводу радіоелектронної боротьби 1 роти радіоелектронної боротьби вказаної військової частини, у військовому званні «молодший сержант», 12.09.2025 близько 08 год., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, керуючи автомобілем «Jeep Cherokee», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись по лісовій дорозі в межах с. Мліїв Черкаського р-ну Черкаської обл., перебуваючи на ділянці зазначеної дороги неподалік місцевості за координатами 49.3716191, 31.4935615, зустрів знайомого ОСОБА_7 , який керував автомобілем ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_3 та рухався по вказаній дорозі, з яким у ОСОБА_5 були тривалі неприязні відносини. Під час зустрічі, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт та в останнього раптово виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_5 , реалізовуючи зазначений умисел, діючи з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_7 , взяв до рук невстановлений під час досудового розслідування пістолет системи Макарова (ПМ), споряджений патронами калібру 9 мм, який зберігався при ньому та здійснив за допомогою нього два постріли в область голови ОСОБА_7 та один постріл в тулуб останнього, в результаті чого, у потерпілого виникли вогнепальні поранення та тілесні ушкодження у вигляді зруйнування речовини головного мозку, переломів кісток черепа, відкритої черепно мозкової травми, від яких, згідно лікарського свідоцтва про смерть від 15.09.2025 № 80, настала смерть ОСОБА_7 на місці події. Потім, ОСОБА_5 , з метою приховування вчиненого ним злочину, відтягнув тіло ОСОБА_7 до лісу, до ділянки місцевості за координатами 49.3716191, 31.4935615, де прикидав тіло землею та гілками, після чого, перемістив транспортний засіб марки ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_3 вглиб лісу, залишив місце вчинення злочину та направився у невідомому напрямку.

Також, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира 1 відділення радіоперешкод взводу радіоелектронної боротьби 1 роти радіоелектронної боротьби вказаної військової частини, у військовому званні «молодший сержант», діючи з прямим умислом на придбання, перенесення та зберігання вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв без передбаченого законом дозволу, всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання,

у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, п.п 2.3.2, 8.1, 8.2, 8.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 622 від 21.08.1998 ІНФОРМАЦІЯ_4 , Розділу I,V,X Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_5 № 359 від 29.06.2005, перебуваючи в невстановленому під час досудового розслідуванням місці, за невстановлених обставин, придбав: 5 гранат М-67 з підривником М-213, 4 гранати ДМ-51 з підривником ДМ-82, 10 корпусів гранати Ф-1, 11 корпусів гранати РГД-5, 1 корпус гранати GMO-1, 1 корпус гранати M50, 10 підривачів типу AF-11, 10 підривачів типу JVA 1634,

14 підривачів типу УЗРГМ, 10 підривачів типу УЗРГМ-2, 2 підствольні гранатомети ГП-25 з маркуванням № 925701 та № 703356, автомат АКС-74, 1982 року випуску № 1708739, обріз двоствольної гладкоствольної рушниці, реактивну гранату типу RPG 75 M, 1110 патронів калібру 5,45 мм та 2 тротилові шашки вагою 400 г кожна, після чого, переніс їх та помістив до автомобіля «Citroen Berlingo», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_4 з метою подальшого перевезення та зберігання, без передбаченого законом дозволу.

Потім, ОСОБА_5 14.09.2025 близько 19 год., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, керуючи автомобілем «Citroen Berlingo», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_4 , в якому перебував пасажир ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 , перевіз зазначену вогнепальну зброю, боєприпаси, вибухові речовини та пристрої до земельної ділянки (кадастровий номер :02028:0014), що знаходиться поміж будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де розміщене гаражне приміщення, що перебуває в користуванні ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 перенесли 5 гранат М-67 з підривником М-213, 4 гранати ДМ-51 з підривником ДМ-82, 10 корпусів гранати Ф-1, 11 корпусів гранати РГД-5, 1 корпус гранати GMO-1, 1 корпус гранати M50, 10 підривачів типу AF-11, 10 підривачів типу JVA 1634, 14 підривачів типу УЗРГМ, 10 підривачів типу УЗРГМ-2, 2 підствольні гранатомети ГП-25 з маркуванням № 925701 та № 703356, автомат АКС-74, 1982 року випуску № 1708739, обріз двоствольної гладкоствольної рушниці, реактивну гранату типу RPG 75 M, 1110 патронів калібру 5,45 мм та 2 тротилові шашки вагою 400 г кожна, до зазначеного гаражного приміщення, де ОСОБА_5 продовжив зберігати вказану вогнепальну зброю, боєприпаси, вибухові речовини та пристрої, без передбаченого законом дозволу, до 17.09.2025.

У подальшому, 17.09.2025, в період часу з 08 год. 38 хв. по 13 год. 49 хв., на підставі ухвали слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, працівниками поліції проведений обшук в гаражному приміщенні, розташованому на земельній ділянці (кадастровий номер :02028:0014), що знаходиться поміж будинків АДРЕСА_3 та

АДРЕСА_4 , під час якого виявлено та вилучено: 5 гранат М-67 з підривником М-213, 4 гранати ДМ-51 з підривником ДМ-82, 10 корпусів гранати Ф-1, 11 корпусів гранати РГД-5, 1 корпус гранати GMO-1, 1 корпус гранати M50, 10 підривачів типу AF-11, 10 підривачів типу JVA 1634, 14 підривачів типу УЗРГМ, 10 підривачів типу УЗРГМ-2, 2 підствольні гранатомети ГП-25 з маркуванням № 925701 та № 703356, автомат АКС-74, 1982 року випуску № 1708739, обріз двоствольної гладкоствольної рушниці, реактивну гранату типу RPG 75 M, 1110 патронів калібру 5,45 мм та 2 тротилові шашки вагою 400 г, які ОСОБА_5 придбав, переніс та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

17.09.2025 ОСОБА_5 затриманий в порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

За вказаним фактом 17.09.2025 розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000664 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

18.09.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Черкаси, українцю, громадянину України, командиру 1 відділення радіоперешкод взводу радіоелектронної боротьби 1 роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому повідомлено про підозру в придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Крім того, слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000297 від 13.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом умисного вбивства ОСОБА_7 18.09.2025 кримінальні провадження № 0000297 та №0000664 об`єднані в одне кримінальне провадження.

19.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, тобто, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині та в придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв без передбаченого законом дозволу.

19.09.2025 ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_6 від 19.09.2025 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 діб, до 15.11.2025.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 17.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 17.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 17.09.2025;

-даними відповіді з сектору обігу зброї від 18.09.2025;

-даними протоколу слідчого експерименту від 17.09.2025;

-даними протоколу затримання від 17.09.2025;

-даними протоколом про проведення обшуку від 17.09.2025 з приміщення гаражу;

-даними протоколу обшуку по АДРЕСА_2 ;

-даними протоколу огляду місця події від 14.09.2025;

-даними протоколу огляду від 14.09.2025;

-даними протоколу допиту ОСОБА_11 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_18 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 17.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_20 від 18.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_21 від 17.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_22 від 17.09.2024;

-даними протоколу огляду від 17.09.2025 (територія шиномонтажа);

-даними лікарського свідоцтва про сметрь від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_23 від 18.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_24 від 22.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_25 від 22.09.2025;

-даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_26 від 22.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_22 від 26.09.2025;

-даними протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного від 07.10.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_27 від 09.10.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 17.09.2025;

-даними висновку експерта №СК-19/124-25/14358 від 09.10.2025;

-даними висновку експерта № СЕ-19/124-25/14318 від 24.10.2025;

-даними висновку експерта №СЕ-19/124-25/14575-ВТХ від 23.10.2025;

-даними висновку експерта №СЕ-19/124-25/14574-ВТХ від 22.10.2025;

-даними висновку експерта №СЕ-19/124-25/14576-ВТХ від 24.10.2025;

-даними висновку експерта №СЕ-19/124-25/14577-ВТХ від 27.10.2025;

-даними висновку експерта №КСЕ-19/124-25/14679-ВТХ від 09.10.2025;

-даними висновку експерта №СЕ-19/124-25/14578-ВТХ від 08.10.2025.

Вказані матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Однак, завершити досудове розслідування даного кримінального провадження до 18.11.2025 неможливо, оскільки з метою повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження необхідно:

-долучити до матеріалів кримінального провадження висновки дев`яти молекулярно генетичних експертиз, шести судово медичних (імунологічних) експертиз, висновок судово-медичної експертизи по дослідженню трупа, висновки двох балістичної експертиз та висновок судової психіатричної експертизи;

-за результатами отриманих експертиз, вирішити питання про призначення додаткових експертиз;

-провести тимчасовий доступ до документів операторів мобільного зв`язку та здійснити аналіз отриманої інформації;

-виконати вимоги ст. 290 КПК України при завершенні досудового розслідування;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

У зв`язку з цим, 05.11.2025 постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000297 від 13.09.2025 продовжено до трьох місяців, тобто до 18 грудня 2025 року.

Враховуючи викладене, на даний час в ході досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строків тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Оцінюючи особу підозрюваного та обставини вчинення тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, в яких він підозрюється, орган досудового розслідування приходить до переконання в тому, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому є підстави для продовження запобіжного заходу виключно у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Враховуючи, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області, подане клопотання підсудне Придніпровському районному суду міста Черкаси.

Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Необхідність продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні;

- іншим чином перешкодити кримінальному провадженню;

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та/або вчинити нове кримінальне правопорушення.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про те, що ризики зазначені в ст.177 КПК України не зменшились є:

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 усвідомлюючи свою вину та невідворотність суворого покарання за вчинення інкримінованих йому злочинів, санкція яких передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років (особливо тяжкий злочин), може ухилятись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_5 має належний стан здоров`я та проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира 1 відділення радіоперешкод взводу радіоелектронної боротьби 1 роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим, може бути переведений/відряджений до інших регіонів країни для виконання завдань військової служби.

Також, враховуючи що ОСОБА_5 являється військовослужбовцем, останній має право на виїзд за межі України, та таким чином може ухилитися від органу досудового розслідування та суду.

Також, під час проведення слідчих дій, за участю ОСОБА_5 , 17.09.2025, останній намагався без дозволу слідчого залишити місце проведення слідчої дії та таким чином ухилитися від органу досудового розслідування, що також вказує на існування вказаного ризику.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , виконуючи свої службові обов`язки, як військовослужбовець Збройних Сил України, має стійкі професійні та особисті зв`язки з працівниками правоохоронних органів та військових частинах, що свідчить про те що, підозрюваний, перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої повноваження та зв`язки для знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні.

Також, враховуючи, що після вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_5 вживав заходів до приховування слідів кримінального правопорушення, місцезнаходження знаряддя вчинення кримінального правопорушення, на даний час не встановлено, існує ризик того, що перебуваючи на свободі, останній зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме змогу незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на: свідків понятих, які були присутні під час проведення слідчих дій та затримання останнього, а також осіб, які були присутніми під час його проведення; свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та інших військових частин та формувань, які можуть бути обізнані про походження зброї, бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв, які ОСОБА_5 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу; свідків та потерпілих, які надали органу досудового розслідування викривальні показання щодо мотивів та причетності ОСОБА_5 шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз та фізичного насильства, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження та судового розгляду, зокрема в частині відмови надання ним показань або зміни показань.

Ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час органом досудового розслідування не встановлені всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_5 , останній, перебуваючи на волі зможе підговорити осіб, необізнаних про обставини вчинення кримінальних правопорушень до надання завідомо неправдивих показань на користь підозрюваного, на підтвердження висунутих ним захисних версій, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні декількох умисних кримінальних правопорушень, зокрема, тяжкого та особливо тяжкого злочинів, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку підозрюваного та здатність останнього до вчинення нових злочинів.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, полягає в тому, що ОСОБА_5 фактично буде перебувати поза межами виконання обов`язків військової служби, весь свій час буде використовувати на власний розсуд, матиме можливість безконтрольно спілкуватися, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку, зокрема, зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, що об`єктивно може зашкодити встановлення істини у цій справі, а також є підстави вважати, що

у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний змінить місце проживання (перебування), що може негативно вплинути на подальше проведення досудового розслідування.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання

у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Однак, відповідно до положень п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та пояснив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України. Вважає підозру обґрунтованою та доведену. Звертає увагу, що на проведенні перебуває ряд експертиз, призначених у кримінальному провадженні. Зокрема по результатам експертиз буде необхідність проведення інших експертиз. Ризики не змінилися та продовжують існувати, звертає увагу, що підозрюваний є фаховим військовослужбовцем. Якщо його звільнити із під варти, він має можливість поновитися на військовій службі та доступ до речей, які ще не встановлені.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку прокурора. Додав, що обґрунтованість підозри перевірялася неодноразово і в суді першої інстанції та апеляційній, а тому повністю обґрунтована. Наявні експертизи, які не закінчилися, висновки яких необхідно долучити до провадження. Просить врахувати особу підозрюваного, наявність ризиків, що свідки є знайомими підозрюваного. Варто звернути увагу і на поведінку підозрюваного, в якій орган досудового розслідування вбачає поведінку, яка свідчить про приховування слідів злочину, а саме заміна шин, спілкування із особами, перевірка інформації, можливість переховування.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання. Вважає, що підозра необґрунтована. Відсутні прямі свідки. Звертає увагу, що ОСОБА_5 не придатний до прямої служби, а тому твердження сторони обвинувачення, що під час несення служби може змінити місце не відповідає дійсності. Враховуючи стан здоров`я, відсутня можливість і відрядження закордон. Щодо ризику тиску на свідків, то наявна відповідальність за даний склад злочину. Строк досудового розслідування триває два місяці, що було достатнім для відшукання всіх доказів. Просить відмовити у задоволенні клопотання та застосувати цілодобовий домашній арешт із електронним засобом контролю. У разі відмови сторони захисту, просить застосувати заставу із покладенням обов`язків.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_28 , яка вважає, що є тиск на її родину, через оголошену підозру чоловіку. Додала, що були проведені обшуки в їхніх домоволодіннях. В Млієві, коли приїхали до домоволодіння, син потерпілого слідував за нею по селу та слідкував за нею. Його автомобіль вона знає. На ніч вони не залишалися, коли приїхали до домоволодіння, було виявлено понівечення паркану та частини стіни із скла на веранді. Через два тижні їй зателефонували сусіди і повідомили, що горить будинок. Її не було в ньому два тижні. Вона подала заяву про злочин. Підтверджує тиск на неї та родину у судовому засіданні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, підтримав письмове заперечення яке приєднане до матеріалів справи. Вказав про час, який утримується під вартою. Вважає, що прокурор зазначив лише перелік ризиків та не довів їх наявність. Здійснив посилання на рішення ЄСПЛ, які вказують про необхідність аргументування, а не лише повідомлення наявність ризиків. Просив застосувати домашній арешт, щоб міг бути поруч родини та врахувати повідомлені обставини свідком його дружиною.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання та документи надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст.199 КПК зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також встановити обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000297 від 13.09.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України та ч.1 ст.263 КК України, санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Відповідно положень ст.12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

17.09.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

19.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині та в придбанні, зберіганні вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв без передбаченого законом дозволу.

19.09.2025 ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_6 (справа №711/8672/25) ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 15.11.2025, без визначення розміру застави.

Як з`ясовано в ході судового розгляду та не заперечувалося жодною із сторін, вказана ухвала була предметом розгляду суду апеляційної інстанції та залишена без змін у вигляді тримання під вартою без внесення застави.

Таким чином, дія запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного, закінчується 15.11.2025, що стало підставою для звернення сторони обвинувачення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

Згідно з положеннями ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий у клопотанні та прокурор під час судового розгляду наголошували, що наразі в кримінальному провадженні наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії вказаного запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_5 , а тому встановлена необхідність у вчиненні ряду слідчих та процесуальних дій для об`єктивного, повного завершення досудового розслідування.

Так, зокрема, у даному кримінальному провадженні необхідно у визначеному порядку долучити до матеріалів кримінального провадження висновки дев`яти молекулярно-генетичних експертиз, шести судово-медичних (імунологічних) експертиз, висновок судово-медичної експертизи по дослідженню трупа, висновки двох балістичної експертиз та висновок судової психіатричної експертизи; за результатами отриманих експертиз, вирішити питання про призначення додаткових експертиз; провести тимчасовий доступ до документів операторів мобільного зв`язку та здійснити аналіз отриманої інформації; виконати вимоги ст.290 КПК України при завершенні досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_29 від 05.11.2025 у зв`язку з необхідністю виконання ряду слідчих та процесуальних дій строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000297 продовжений до трьох місяців, тобто до 18.12.2025.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні для неухильного виконання вимог ст.2 КПК України необхідно провести всі слідчі та процесуальні дії, які мають значення для судового розгляду, виконання яких необхідне для забезпечення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а також для отримання додаткових доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду кримінального провадження.

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Висновок про те, що повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, залишається обґрунтованою та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання, а саме: даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 17.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 17.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 17.09.2025;

-даними відповіді з сектору обігу зброї від 18.09.2025;

-даними протоколу слідчого експерименту від 17.09.2025;

-даними протоколу затримання від 17.09.2025;

-даними протоколом про проведення обшуку від 17.09.2025 з приміщення гаражу;

-даними протоколу обшуку по АДРЕСА_2 ;

-даними протоколу огляду місця події від 14.09.2025;

-даними протоколу огляду від 14.09.2025;

-даними протоколу допиту ОСОБА_11 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_18 від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 17.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_20 від 18.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_21 від 17.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_22 від 17.09.2024;

-даними протоколу огляду від 17.09.2025 (територія шиномонтажа);

-даними лікарського свідоцтва про сметрь від 15.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_23 від 18.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_24 від 22.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_25 від 22.09.2025;

-даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_26 від 22.09.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_22 від 26.09.2025;

-даними протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного від 07.10.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_27 від 09.10.2025;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 17.09.2025;

-даними висновку експерта №СК-19/124-25/14358 від 09.10.2025;

-даними висновку експерта № СЕ-19/124-25/14318 від 24.10.2025;

-даними висновку експерта №СЕ-19/124-25/14575-ВТХ від 23.10.2025;

-даними висновку експерта №СЕ-19/124-25/14574-ВТХ від 22.10.2025;

-даними висновку експерта №СЕ-19/124-25/14576-ВТХ від 24.10.2025;

-даними висновку експерта №СЕ-19/124-25/14577-ВТХ від 27.10.2025;

-даними висновку експерта №КСЕ-19/124-25/14679-ВТХ від 09.10.2025;

-даними висновку експерта №СЕ-19/124-25/14578-ВТХ від 08.10.2025.

При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Отже, на думку слідчого судді, висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання та продовження заходу забезпечення кримінального провадження.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри зводились до оцінки доказів, зібраних на даному етапі досудового розслідування та наданих до клопотання стороною обвинувачення.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Посилання підозрюваного на рішення ЄСПЛ з приводу необхідності підтвердження ризиків, а не наявності їхнього перерахування у клопотанні спростовується з`ясованими обставинами в судовому засіданні, зокрема здійснення досудового розслідування, наявності доказів, що стосуються ОСОБА_5 та які мають бути належно перевірені органом досудового розслідування за відсутності можливості впливати на цей процес, а саме знищення і переховування речей, предметів, вплив на свідків, враховуючи фаховість військовослужбовця зі стажем та дії, які вчинялися ОСОБА_5 , що не мають логічності за звичайної поведінки, а тому мають бути предметом ретельного дослідження.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим слідчий суддя зазначає, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначає лише ймовірну причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також слід звернути увагу, що відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів.

Однак, зазначені стороною захисту доводи та надані на їх обґрунтування матеріали не спростовують висновки про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 на такому рівні, який є достатнім для обрання та продовження запобіжного заходу стосовно нього.

Варто додати, що питання наявності обґрунтованої підозри перевірялось слідчим суддею під час постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 18.09.2025.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки продовження існування ризиків, які стали підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування/суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за інкриміновані в провину ОСОБА_5 особливо тяжкий злочин, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення (ч.1 ст.115 КК України), а також тяжкий злочин (ч.1 ст.263 КК України), санкцією якої передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Тяжкість ймовірного покарання підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, самої лише тяжкості інкримінованого злочину недостатньо для висновку про можливі спроби підозрюваного переховуватися, тому вона оцінюється у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, який ґрунтується на тяжкості інкримінованих злочинів, оскільки з урахуванням санкції ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України у разі засудження останнього до нього не може бути застосовано положення ст.75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність реального відбуття покарання, яке йому загрожує, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не узявши особу під варту.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, зокрема, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, родину, є учасником бойових дій, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, наявність вказаних вище обставин не можуть бути вирішальними, що могло б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.

Також, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 , виконуючи свої службові обов`язки, як військовослужбовець Збройних Сил України, має стійкі професійні та особисті зв`язки з працівниками правоохоронних органів та військових частинах, що свідчить про те що, підозрюваний, перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої повноваження та зв`язки для знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні. Також, враховуючи, що після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_5 , вживав заходів до приховування слідів кримінального правопорушення, місцезнаходження знаряддя вчинення кримінального правопорушення, на даний час не встановлено, існує ризик того, що перебуваючи на свободі, останній зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме змогу незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на: свідків понятих, які були присутні під час проведення слідчих дій та затримання останнього, а також осіб, які були присутніми під час його проведення; свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та інших військових частин та формувань, які можуть бути обізнані про походження зброї, бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв, які ОСОБА_5 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу; свідків та потерпілих, які надали органу досудового розслідування викривальні показання щодо мотивів та причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у зв`язку з тим, що на даний час є реальні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі може на них незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз та фізичного насильства, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження та судового розгляду, зокрема в частині відмови надання ним показань або зміни показань. Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого

п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На даний час органом досудового розслідування не встановлені всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_5 , тому останній, перебуваючи на волі зможе підговорити осіб, необізнаних про обставини вчинення кримінальних правопорушень до надання завідомо неправдивих показань на користь підозрюваного, на підтвердження висунутих ним захисних версій, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні декількох умисних кримінальних правопорушень, зокрема, тяжкого та особливо тяжкого злочинів, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку підозрюваного та здатність останнього до вчинення нових злочинів. Та нові обставини, які встановлені у судовому засіданні з приводу тиску на дружину, сім`ю підозрюваного, що дає підстави вважати наявність даного ризику.

Таким чином, слідчий приходить до висновку, що підстави, за яких було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також обставини які при цьому враховувались не змінились, а ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

За таких обставин, з урахуванням наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків.

Слідчий суддя бере до уваги посилання сторони захисту на особу підозрюваного, однак, варто врахувати, що підозра в особливо тяжкому злочині оголошена саме військовослужбовцю, учаснику бойових дій, що вкрай негативно впливає на імідж ЗСУ в цілому та особисто на особу зокрема, крім того у суспільства завищені стандарти до відповідальності осіб, які мають запобігати таким вчинкам і злочинам, а тому дані обставини, враховуючи малий проміжок часу ніяк не можуть характеризувати позитивно особу для застосування для нього запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі.

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами та необґрунтованості існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінально процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначений дій, а відсутність випадків вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вказує на дієвість застосованого відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення. Також відповідний ступінь втручання є розумним і співмірним із завданнями цього кримінального провадження.

З огляду на зазначене, враховуючи вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінальних правопорушень, суспільну небезпеку інкримінованих органом досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою, а тому такий запобіжний захід, з урахуванням вимог ч.1 ст.197 КПК України, має бути продовжений в межах строку досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави, за яких слідчим суддею було застосовано та продовжено підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились, відтак слідчий суддя вважає, що запобігти вказаним вище ризикам, можливо виключно продовживши строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого відносно ОСОБА_5 .

Окремо слід зазначити, що слідчий суддя не відхиляє доводів сторони захисту, викладених на користь підозрюваного щодо наявності міцних соціальних зав`язків підозрюваного, а також наявність статусу учасника бойових дій, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у встановленому законом строки, а також, забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню процесуальних ризиків, дані доводи були також предметом перегляду суду апеляційної інстанції та були враховані при застосуванні запобіжного заходу. Додатково варто зазначити, що одним із доводів прокурора в ході судового розгляду була та обставина, що на момент продовження запобіжного заходу не проведені всі необхідні експертизи.

А тому, з урахуванням досліджених у судовому засіданні матеріалів досудового розслідування та обставин вчинення кримінальних правопорушень, висвітлених в підозрі у даній редакції, підстав для визначення розміру застави, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , про що клопотала сторона захисту, слідчий суддя, керуючись ч.4 ст.183 КПК України, не вбачає.

Що стосується повідомлених обставин свідком у судовому засіданні з приводом тиску на неї та на сімю після повідомлення підозри чоловікові у вбивстві, варто зазначити що дана обставина повідомлена працівникам правоохоронних органів, з приводу чого порушене кримінальне провадження та буде предметом якнайшвидшого розгляду, крім того, в межах кримінального провадження є можливість застосування механізмів захисту за встановленої потреби до будь-яких осіб, що потребують даної обставини в кримінальному провадженні та з цього приводу можуть мати статус потерпілого, а тому може бути предметом додаткового розгляду з моменту належного звернення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах - криміналіста відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000297 від 13.09.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.12.2025, без можливості внесення застави.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » МЮУ.

Строк дії ухвали визначити до 18 грудня 2025 року, включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 13.11.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1