Справа № 203/8440/25
Провадження № 1-кп/0203/2558/25
УХВАЛА

21 листопада 2025 року м. Дніпро

Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0002245 від 10.09.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, громадянки України, без реєстрації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судима 04.06.2024 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду надійшло кримінальне провадження ЄРДР 0002245 від 10.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч.4 ст.186 КК України.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні подано клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні зазначила, що хоче проживати з мамою, в Верховцево, точної адреси не знає.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, вказував, що прокурором не доведені ризики в обґрунтування клопотання. Обвинувачена має місце проживання, винаймала квартиру, погано читає, тому не може жодним чином перешкоджати суду та впливати на свідків. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у разі застосування тримання під вартою визначити заставу в мінімальному розмірі.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_7 підтримали позицію захисту.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Заслухав думку учасників та, дослідив матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судима, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує їй в разі доведеності вини, може переховуватися від суду. Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 не має освіти, не працевлаштована, не має дітей, утриманців чи інших міцних соціальних зв`язків, може впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Зазначені вище обставини дозволяють дійти висновків про продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 2,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини розширила дію гарантій частини 4 статті 5 Конвенції та вимагає періодичного перегляду тривалого тримання.

Так, аби відповідати вимогам Конвенції, такий перегляд повинен дотримуватись як матеріальних, так і процесуальних норм національного законодавства і, більше того, здійснюватись згідно з метою статті п`ятої Конвенції, тобто для захисту особи від свавілля. Остання вимога означає не тільки, що компетентний суд повинен приймати рішення «швидко», але також, що такі рішення мають прийматися з розумними інтервалами.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Позбавлення свободи та особистої недоторканості має бути обґрунтованим. Відсутність будь-яких підстав у рішеннях судових органів, які санкціонують тримання під вартою протягом тривалого періоду часу, може бути несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим п. 1 ст. 5.

Аналізуючи наведені обставини, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що встановлені щодо обвинуваченої ОСОБА_6 ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про її особу та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання її під вартою.

З урахуванням наведеного, суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли, а продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть їм запобігти, що підтверджує необхідність продовження відносно ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення інкримінованого обвинуваченій, її майнового та сімейного стану, даних про її особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, суд вважає за необхідне визначити заставу, достатню для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених даним кодексом, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 гривень 00 коп., яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України на умовах, визначених ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 26.09.2025 року.

На підставі ст.ст. 177, 183, 314-316, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 січня 2026 року, включно, з утриманням в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави достатній для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена, як самою обвинуваченою так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави.

У разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до суду;

2) не відлучатися за межі Дніпропетровської області без дозволу суду;

3) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні № 0002245.

4) повідомляти суд, про зміну свого місця проживання та/або працевлаштування.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, направити обвинуваченій - до відому, начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)»- для виконання.

Суддя ОСОБА_1