В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Слов`янськ Судова колегія Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003196 від 30.08.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Указом Президента України від 24.04.2012 № 286/2012 ОСОБА_7 призначено на посаду судді Калінінського районного суду міста Горлівки Донецької області строком на 5 років.

Відповідно до ст. ст. 2, 65, 68, 73 Конституції України суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 125 Конституції України система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації. Найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції є Верховний Суд України. Вищими судовими органами спеціалізованих судів є відповідні вищі суди. Відповідно до закону діють апеляційні та місцеві суди. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Статтею 128 Конституції України встановлено, що перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років здійснюється Президентом України. Всі інші судді, крім суддів Конституційного Суду України, обираються Верховною Радою України безстроково в порядку, встановленому законом.

На підставі ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ОСОБА_7 , як професійний суддя, зобов`язаний реалізовувати судову владу в Україні.

Водночас громадянин України ОСОБА_7 , будучи діючим суддею Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 17, 65, 124-129-1, 132, 133 Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» своїми умисними діями, які виразились в державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, надання іноземній державі російській федерації (далі рф) допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинив злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Статтями 124, 125, 128 Конституції України передбачено, що делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається. Призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. ст. 17, 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади рф та службових осіб з числа керівництва збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил рф як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам рф, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту рф на території України в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил рф вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та рф, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи генерального штабу збройних сил рф (далі гш зс рф), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей рф, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестуючого потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника генерального штабу збройних сил рф ОСОБА_8 перед академією військових наук рф з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестуючого потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та збройних сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів рф здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян рф і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до колишнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил рф серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту російської федерації, що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил рф поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також представниками влади і збройних сил рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні-квітні 2014 року в населених пунктах Луганської та Донецької областей розпочалася збройна агресія рф шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України, 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «О поддержке акта о государственной независимости Донецкой Народной Республики», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецкая Народная Республіка» (далі - «ДНР»).

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних об`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань рф, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VIII, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 № 1680-VII визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України, бюджетні установи України, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Резолюцією ПАРЄ № 2133 (2016) від 12.10.2016 «Засоби правового захисту від порушень прав людини на українських територіях, що знаходяться поза контролем української влади» визнано, що «ДНР» створена та підтримується, а також перебуває під ефективним контролем рф. При цьому, вона не має жодної легітимності ані за правом України, ані за міжнародним правом.

До складу «ДНР» увійшли громадяни України та рф, а також представники ряду злочинних громадських організацій, зокрема «Народное ополчение Донбасса», «Оплот» тощо. На території окупованої частини Донецької області учасники даного псевдодержавного утворення займаються залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та інших тяжких та особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Основним напрямом діяльності «ДНР» є насильницька зміна і повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території і державного кордону України у спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, шляхом створення незаконного державного утворення «ДНР» яке фактично повністю підконтрольне рф.

Постановою незаконно утвореного органу «Совета Министров Донецкой Народной Республики» від 22.10.2014 № 40-1 «О создании судебной системы» визначено, що «...судебная система Донецкой Народной Республики состоит из Верховного Суда, городских и районных судов общей юрисдикции, военных судов, арбитражного суда», які підпорядковуються керівникам «ДНР».

Постановою незаконно утвореного органу «Совета Министров Донецкой Народной Республики» від 22.10.2014 № 40-2 «О судебной системе» затверджено тимчасове положення про судову систему, відповідно до якого визначено структуру та повноваження судів терористичної організації «ДНР».

Указом так званого «Главы Верховного Суда Донецкой Народной Республики» від 22.02.2016 № 45-од затверджено «Административный регламент Верховного Суда Донецкой Народной Республики», в якому врегульовано склад «Верховного Суда Донецкой Народной Республики», повноваження голови та його заступників, порядок роботи тощо.

Зазначені незаконні нормативно-правові акти псевдодержавного утворення «ДНР» прийнято всупереч чинного законодавства України, вони є протиправними й такими, що суперечать основоположним принципам Конституції України та іншим законодавчим актам України.

У свою чергу громадянин України ОСОБА_7 , будучи представником влади, діючим суддею Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області, маючи достатній рівень юридичної освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів активної підривної діяльності рф проти України шляхом окупації частини Донецької області, розуміючи, що видані представниками створеного за підтримки та під контролем рф незаконного державного утворення «ДНР» нормативно-правові акти є незаконними, оскільки явно прийняті всупереч Конституції України та чинного законодавства України, після захоплення м. Горлівки членами незаконного державного утворення «ДНР», у липні 2014 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, добровільно залишився на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме у м. Горлівка.

Надалі, діючий суддя Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області, громадянин України ОСОБА_7 , діючи умисно, з власної ініціативи вирішив надавати допомогу рф та створеному за підтримки та під контролем рф незаконному державному утворенню «ДНР» у проведенні підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України, тобто вчинити державну зраду.

Після захоплення частини Донецької області, в тому числі м. Горлівки, членами незаконного державного утворення «ДНР», розуміючи протиправний характер своїх дій, підтримуючи ідеї, мету створення та діяльності незаконного державного утворення «ДНР», в умовах окупації частини території області, ОСОБА_7 , керуючись власними переконаннями та будучи обізнаним щодо протиправної діяльності незаконного державного утворення «ДНР», у період з липня 2014 року по січень 2015 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена), на непідконтрольній Україні частині території Донецької області (більш точне місце органом досудового розслідування не встановлено) зустрівся з невстановленими досудовим розслідуванням представниками незаконного державного утворення «ДНР».

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_7 добровільно надав згоду представникам незаконного державного утворення «ДНР» на вступ до вказаної організації (утворення).

Продовжуючи реалізовуватисвій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, ОСОБА_7 на підставі указу «Главы Донецкой Народной Республики» від 09.01.2015 № 2 був призначений на посаду «судьи Центрально-Городского межрайонного суда г. Горловки Донецкой Народной Республики», та почав здійснювати правосуддя від імені незаконного державного утворення «ДНР», протиправно приймати судові рішення, тим самим сприяти представникам рф у проведенні підривної діяльності проти України.

Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення державної зради, ОСОБА_7 ,обіймаючи посаду «судьи Центрально-Городского межрайонного суда г. Горловки Донецкой Народной Республики», у приміщенні так званого «Центрально-Городского межрайонного суда г. Горловки Донецкой Народной Республики», розташованого за адресою: Донецька область, м. Горлівка, проспект Леніна, буд. 1, використовуючи матеріально-технічну базу суду, власні теоретичні знання і практичні навички, діючи відповідно до прийнятих керівництвом окупаційної адміністрації незаконного державного утворення «ДНР» нормативно-правових актів, здійснював правосуддя як суддя вказаного суду на тимчасово окупованій території України, чим вчиняв умисні дії, спрямовані на спричинення шкоди суверенітетові та територіальній цілісності, які виразились у наданні допомоги представникам незаконного державного утворення «ДНР» та рф у проведенні підривної діяльності проти України та продовженні окупації її частини.

Вказану протиправну діяльність громадянин України ОСОБА_7 продовжував здійснювати до 07.03.2022, тобто до набуття чинності Закону України від 03.03.2022 № 2113-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за злочини проти основ національної безпеки України в умовах дії режиму воєнного стану», яким встановлено відповідальність за державну зраду вчинену в умовах воєнного стану.

Також, з 07.03.2022 ОСОБА_7 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, діючи в умовах воєнного стану, продовжив виконувати обов`язки судді так званого «Центрально-Городского межрайонного суда г. Горловки Донецкой Народной Республики».

В подальшому, 30.09.2022 президент рф та голови так званих «ДНР», «ЛНР», тимчасово окупованих частин Запорізької та Херсонської областей підписали нелегітимні договори про входження вказаних тимчасово окупованих території України до складу рф.

Суддя так званого «Центрально-Городского межрайонного суда г. Горловки Донецкой Народной Республики» ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинній намір, спрямований на вчинення державної зради, в умовах окупації частини території Донецької області, а саме м. Горлівки, керуючись власними переконаннями та усвідомлюючи незаконність так званого включення території незаконного державного утворення «ДНР» до складу рф, у період з жовтня 2022 року по серпень 2023 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена), у невстановленому органом досудового розслідування місці, зустрівся з невстановленими досудовим розслідуванням представниками незаконного державного утворення «ДНР» та рф.

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_7 добровільно надав згоду представникам незаконного державного утворення «ДНР» та рф на його участь в судових органах рф.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, ОСОБА_7 на підставі указу президента рф № 607 від 14.08.2023 призначений на посаду «судьи Горловского городского суда Донецкой Народной Республики» строком на 6 років.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на вчинення державної зради, ОСОБА_7 будучи на посаді «судьи Горловского городского суда Донецкой Народной Республики», у приміщенні вказаного суду розташованого за адресою: Донецька область, м. Горлівка, проспект Леніна, буд. 1, використовуючи матеріально-технічну базу суду, власні теоретичні знання і практичні навички, діючи відповідно до прийнятих керівництвом окупаційної адміністрації незаконного державного утворення «ДНР» та рф нормативно-правових актів, здійснював правосуддя як суддя вказаного суду на тимчасово окупованій території України, чим вчиняв умисні дії, спрямовані на спричинення шкоди суверенітетові та територіальній цілісності, які виразились у наданні допомоги представникам незаконного державного утворення «ДНР» та рф у проведенні підривної діяльності проти України та продовженні окупації її частини.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), ОСОБА_7 , який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, повістки про виклик обвинуваченому ОСОБА_7 , а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення.

Так, судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надала показання, що з 2007 року працювала в Калінінському суді м. Горлівка на посаді судді. У 2012 році до їхнього суду працювати прийшов ОСОБА_7 . У липні 2014 року, після того, як м. Горлівка було окуповано, вона виїхала та більше не поверталася. Наскільки їй відомо ОСОБА_7 з ОСОБА_10 не виїхав, документи на переведення на підконтрольну територію України не подавав. Слідчий їй пред`явив відеозапис, на якому вона побачила ОСОБА_7 . Останній раз його бачила у липні 2014 року у приміщенні Калінінського районного суду м. Горлівки. Про сімейні обставини ОСОБА_7 їй нічого не відомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надала показання, що на теперішній час працює у Бахмутському міськрайонному суді Донецької області, суддею, станом на 2014 рік вона працювала у Калінінському районному судді суддею, разом з нею працював ОСОБА_12 (по батькові не пам`ятає). Під час досудового розслідування слідчий їй демонстрував відео, на якому був ОСОБА_13 , якого вона упізнала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , надав показання, що з ОСОБА_13 фактично не знайомий. Коли він працював у Калінінському районному суді м. Горлівки суддею, ОСОБА_7 був призначений останній рік перед початком подій 2014 року. Коли він його бачив останній рік не пам`ятає, він працював до літа 2014 року, після цього суд припинив свою роботу. Зі слів слідчого йому відомо, що ОСОБА_7 залишився працювати на непідконтрольній Україні території. Після 2014 року з ОСОБА_7 він не зустрічався. Про сімейний стан ОСОБА_7 йому нічого не відомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_7 їй знайомий, вони працювали у Калінінському районному суді м. Горлівки Донецької області деякий час. Він був призначений на посаду незадовго до подій 2014 року. Останній раз його бачила у 2014 році приблизно у травні. Про подальшу долю ОСОБА_7 нічого не відомо. Про те, що ОСОБА_7 зайняв посаду судді на тимчасово окупованій території м. Горлівка відомо не було. Про сімейний стан ОСОБА_7 обізнана не була, чи є у нього на утриманні непрацездатні особи невідомо.

Крім того, провина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, підтверджується наступними, дослідженими у судовому засіданні доказами:

* «Указом Главы ДНР о назначении судьей в Центрально-Городской межрайонный суд г. Горловки Донецкой Народной Республики» ОСОБА_7 ";

* Ухвалою Вищої Ради Правосуддя №524/0 від 16.03.2017, відповідно до якої заяву ОСОБА_7 про звільнення з посади Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області за власним бажанням залишено без розгляду;

* Протоколом огляду від 12.09.2023 року Інтернет сторінки сайту "Миротворець", з якого слідує що на даному сайті наявні відомості стосовно ОСОБА_7 ;

* Протоколом огляду від 12.09.2023 року Інтернет сторінки сайту рф "Официальное опубликование правовых актов", яким встановлено, що указом президента рф призначені на шестирічний строк на посади судді, серед яких ОСОБА_7 - на посаду "судді Горлівського міського суду";

* Протоколом огляду від 14.09.2023 року Інтернет сторінки сайту "Официальный сайт ДНР", на якому розміщена інформація про укази та розпорядження так званого "голови ДНР", серед яких виявлено указ "Про призначення суддів" від 09.01.2015 року № 2. Оглядом указу встановлено призначенння ОСОБА_7 на посаду судді Центрільно - міського міжрайонного суду м. Горлівки ДНР;

* Рішенням ВККС України№3270/дп-15 від 18.11.2015 року, відповідно до якого вирішено направити до Вищої ради юстиції рекомендації щодо звільнення суддів через порушення вимог щодо несумісності, у тому числі ОСОБА_7 ;

* Матеріалами особової справи кандидата на посаду судді Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області ОСОБА_7 ;

* Протоколом огляду від 16 жовтня 2023 року, яким оглянута особова справа кандидата на посаду судді Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області ОСОБА_7 ;

* Указом Президента України №286/2012 про призначення на посаду суддів, у тому числі ОСОБА_7 на посаду судді Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області;

* Протоколом огляду від 13.02.2024 року інтернет - ресурсу "Ютуб", зокрема канал "Сармат - Горлівка", де виявлена публікацуія відеороліку "Брифинг председателя Центрально - городского межрайонного суда г. Горловка ОСОБА_16 ", де на 01 хв. 55 сек в кадрі на одному з кабінетів з`являється зображення таблички з надписом " ОСОБА_17 . Судья" та з`являється чоловік, який за зовнішними ознаками схожий на ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_16 промовляє: "Профессия судьи требует очень большой самоотдачи";

*Протоколом огляду від 19.02.2024 року відеороліку "Брифинг председателя Центрально - городского межрайонного суда г. Горловка ОСОБА_16 " за участю свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що на відео - роліку з 01 хв. 57 сек. по 02 хв. 02 сек. зображений ОСОБА_7 , який станом на 2014 рік обіймав посаду судді Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області;

*Протоколом огляду від 23.02.2024 року відеороліку "Брифинг председателя Центрально - городского межрайонного суда г. Горловка ОСОБА_16 " за участю свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що на відео - роліку з 01 хв. 57 сек. по 02 хв. 02 сек. зображений ОСОБА_7 , який станом на 2014 рік обіймав посаду судді Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області.

Аналізуючи вищезазначені докази відповідно до ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до переконання, що вказані докази є належними, допустимими, достовірними, перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, тобто події кримінальних правопорушень мали місце, а провина обвинуваченого повністю доведена. Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 :

-за ч. 1 ст. 111 КК України кваліфіковані вірно, як державна зрада, тобто умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України;

-за ч. 2 ст. 111 КК України кваліфіковані вірно, тобто у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненні в умовах воєнного стану;

-за ч. 7 ст. 111-1 КК України, кваліфіковані вірно, тобто добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових органах, створених на тимчасово окупованій території (колабораційна діяльність).

Суд також враховує, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (вчинене кримінальне правопорушення віднесене до категорії особливо тяжких злочинів), сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь його суспільної небезпеки, тривалість злочинної діяльності; відомості про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

З огляду на те, що обвинувачений вчинив кілька кримінальних правопорушень, судова колегія призначає покарання за цим вироком відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та приєднує до остаточного покарання додаткове покарання у виді повної конфіскації майна, що належить йому на праві власності, та позбавлення права обіймати певні посади.

Також, призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч.2 ст.52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

Вказане покарання обвинуваченому по своєму виду та розміру на думку судової колегії буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 111 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності;

- за ч. 2 ст. 111 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності;

- за ч. 7 ст. 111-1 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на п`ятнадцять років з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на п`ятнадцять років з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його фактичного затримання для виконання вироку.

Строк відбування додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування ОСОБА_7 рахувати з моменту відбуття основного покарання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3