У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Солом`янського районного суду м. Києва клопотання слідчого 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 21.07.2024 до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001801 у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, з вищою освітою, працюючого юрисконсультом у АО «Етерна Ло», не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001801 від 21.07.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1,ч.2 ст.28 ч.2 ст. 194 КК України, в якому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , обґрунтовано підозрюється:

- в перешкоджанні, за попередньою змовою групою осіб, законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України;

- в умисному пошкодженні, за попередньою змовою групою осіб, чужого майна шляхом підпалу, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше березня 2024 року, громадянин України ОСОБА_6 , якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ Національної безпеки України та проти громадської безпеки, виник злочинний умисел на організацію вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, інших військових формувань та цивільних осіб в особливий період, в тому числі шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України, інших військових формувань та цивільних осіб.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше березня 2024, у месенджері Telegram приєднався до канала « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Після чого, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше квітня 2024 року, ОСОБА_6 , за допомогою зазначеного месенджера зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_8 » (відносно якої здійснюється досудове розслідування в іншому провадженні), та запропонувала здійснити підпали транспортних засобів Збройних Сил України, інших військових формувань, на що він погодився.

Надалі, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці невстановлена особа, яка у мессенджері «Telegram» зареєстрована з нік-неймом « ОСОБА_8 » детально проконсультував ОСОБА_6 , щодо алгоритму дій для успішного вчинення підпалу автомобіля Збройних Сил України та інших військових формувань, а саме: знайти військовий автомобіль, зняти фото/відео даного автомобіля, місцевості розташування та після цього переслати вказані фото/відеоматеріали особі з нік-неймом « ОСОБА_8 ».

Після виконання вказаних дій ОСОБА_6 , мав отримати подальші рекомендації щодо підготовки засобів підпалу, вчинення підпалу, фото/відеофіксації його наслідків та дотримання особистої безпеки під час та після вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, ОСОБА_6 , було достовірно відомо про наслідки вчинення такого підпалу, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Надалі, переслідуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на підпал транспортного засобу Збройних Сил України та інших військових формувань та цивільних осіб, на виконання вказівки невстановленої особи з

нік-неймом « ОСОБА_8 », точний час не встановлений, але не пізніше 20.07.2024, ОСОБА_6 відшукав по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 на території ЖК «Милославич» два автомобілі: «Volkswagen Transporter», темно-зеленого кольору та «Mitsubishi L200», які могли належати ЗСУ та іншим військовим формуванням, здійснив відеофіксацію вказаних авто на місцевості, і використовуючи месенджер «Telegram»,направив відзняте відео з зображеннями даних авто, невстановленій особі, з нік-неймом « ОСОБА_8 ». Останній переконавшись, що вказані авто можуть належати Збройним Силам України чи іншим військовим формуванням дав вказівку ОСОБА_6 спалити їх.

Після чого, ОСОБА_6 , переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на підпал транспортного засобу Збройних Сил України та інших військових формувань, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці придбав бензин для виготовлення запалювальної суміші.

В подальшому, 21.07.2024, в проміжок часу з 03.10 год. по 03.30 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, на виконання вказівки невстановленої особи з

нік-неймом « ОСОБА_8 », та переслідуючи спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА_6 , розуміючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, облив, зазделегідь виготовленою ним запальною сумішшю, автомобіль «Volkswagen Transporter», темно-зеленого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 і використовувався ЗСУ та іншими військовими формуваннями, припаркований за адресою: АДРЕСА_4 , географічні координати 50.5183, НОМЕР_3 , та здійснив його підпал, внаслідок чого, транспортний засіб пошкоджено та завдано матеріальної шкоди на суму 247 468,89 грн.

У той же час, 21.07.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 на виконання вказівки, невстановленої особи з нік-неймом « ОСОБА_8 », та переслідуючи спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА_6 доповів про здійснений ним підпал транспортного засобу невстановленій особі з нік-неймом « ОСОБА_8 ».

Таким чином, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер власних намірів та дій, перебуваючи у АДРЕСА_4 , в проміжок часу з 03.10 год. по 03.30 год. , за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, здійснив дії, які полягають у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом підпалу.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , підозрюється у перешкоджанні, за попередньою змовою групою осіб, законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Крім того, встановлено, що 24.02.2024 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ №69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Розуміючи вищевикладені обставини, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше березня 2024 року, громадянин України ОСОБА_6 , якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ Національної безпеки України та проти громадської безпеки, виник злочинний умисел на організацію вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, інших військових формувань та цивільних осіб в особливий період, в тому числі шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України, інших військових формувань та цивільних осіб.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше березня 2024, у месенджері Telegram приєднався до канала « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Після чого, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше квітня 2024 року, ОСОБА_6 , за допомогою зазначеного месенджера зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_8 » (відносно якої здійснюється досудове розслідування в іншому провадженні), та запропонувала здійснити підпали транспортних засобів Збройних Сил України, інших військових формувань, на що він погодився.

Надалі, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці невстановлена особа, яка у мессенджері «Telegram» зареєстрована з нік-неймом « ОСОБА_8 » детально проконсультував ОСОБА_6 , щодо алгоритму дій для успішного вчинення підпалу автомобіля Збройних Сил України та інших військових формувань, а саме: знайти військовий автомобіль, зняти фото/відео даного автомобіля, місцевості розташування та після цього переслати вказані фото/відеоматеріали особі з нік-неймом « ОСОБА_8 ».

Після виконання вказаних дій ОСОБА_6 , мав отримати подальші рекомендації щодо підготовки засобів підпалу, вчинення підпалу, фото/відеофіксації його наслідків та дотримання особистої безпеки під час та після вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, ОСОБА_6 , було достовірно відомо про наслідки вчинення такого підпалу, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Надалі, переслідуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на підпал транспортного засобу Збройних Сил України та інших військових формувань та цивільних осіб, та проти громадської безпеки, на виконання вказівки невстановленої особи з нік-неймом « ОСОБА_8 », точний час не встановлений, але не пізніше 20.07.2024, ОСОБА_6 відшукав по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 на території ЖК «Милославич» два автомобілі: «Volkswagen Transporter», темно-зеленого кольору та «Mitsubishi L200», які могли належати ЗСУ та іншим військовим формуванням, та на шкоду громадської безпеки, ОСОБА_6 здійснив відеофіксацію вказаних авто на місцевості, і використовуючи месенджер «Telegram»,направив відзняте відео з зображеннями даних авто, невстановленій особі, з нік-неймом « ОСОБА_8 ». Останній переконавшись, що вказані авто можуть належати Збройним Силам України чи іншим військовим формуванням дав вказівку ОСОБА_6 спалити їх.

Після чого, ОСОБА_6 , переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на підпал транспортного засобу Збройних Сил України та інших військових формувань, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці придбав бензин для виготовлення запалювальної суміші.

В подальшому, 21.07.2024, близько 03:03 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, на виконання вказівки невстановленої особи з нік-неймом « ОСОБА_8 », та переслідуючи спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА_6 , розуміючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, облив, зазделегідь виготовленою ним запальною сумішшю, автомобіль «Mitsubishi L200», кольору «хакі» реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить громадській організації "Спілка підприємців теле та Кіноіндустрії", припаркований за адресою: м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 95-В, географічні координати 50.0936, 30.50048, та здійснив його підпал, внаслідок чого транспортний засіб було пошкоджено та завдано матеріальної шкоди на суму 350 754,50 грн.

У той же час, 21.07.2024, ОСОБА_6 , на виконання вказівки невстановленої особи з нік-неймом « ОСОБА_8 », та переслідуючи спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, та на шкоду громадської безпеки, ОСОБА_6 , здійснив відеозапис вказаного підпалу авто, використовуючи невстановлений пристрій із встановленим у ньому мессенджері «Telegram», відправив відзняте відео з підпалом вказаного авто, невстановленій особі з нік-неймом « ОСОБА_8 ».

Надалі, 21.07.2024, в проміжок часу з 03.10 год. по 03.30 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, на виконання вказівки невстановленої особи з нік-неймом « ОСОБА_8 », та переслідуючи спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА_6 , розуміючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, облив, зазделегідь виготовленою ним запальною сумішшю, автомобіль «Volkswagen Transporter», темно-зеленого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 і використовувався ЗСУ та іншими військовими формуваннями, припаркований за адресою: АДРЕСА_4 , географічні координати 50.5183, НОМЕР_3 , та здійснив його підпал, внаслідок чого транспортний засіб було пошкоджено та завдано матеріальної шкоди на суму 247 468,89 грн.

У той же час, 21.07.2024, ОСОБА_6 на виконання вказівки, невстановленої особи з нік-неймом « ОСОБА_8 », та переслідуючи спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період та на шкоду громадській безпеці, ОСОБА_6 доповів про здійснений ним підпал транспортних засобів невстановленій особі з нік-неймом « ОСОБА_8 ».

Таким чином, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер власних намірів та дій, перебуваючи у АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 в проміжок часу приблизно з 03.03 год. по 03.30 год. 21.07.2024 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, здійснив дії, які полягають в умисному пошкодженні чужого майна шляхом підпалу на шкоду громадської безпеки.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , підозрюється в умисному пошкодженні, за попередньою змовою групою осіб, чужого майна шляхом підпалу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: рапортом про виявлене кримінальне правопорушення; протоколами оглядів; протоколом обшуку, повідомленням про підозру та іншими матеріалами кримінального провадження.

07.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 194 КК України.

08.04.2025 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва щодо громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 06.06.2025 включно.

05.06.2025 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва щодо громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 07.07.2025 включно.

04.07.2025 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва щодо громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 23 год.59 хв. 01.09.2025.

01.09.2025 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва щодо громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 07.10.2025.

23.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1,ч.2 ст.28 ч.2 ст. 194 КК України.

24.09.2025 підозрюваному ОСОБА_6 , та його захиснику повідомлено про відкриття матеріалів у відповідності до вимог ст. 290 КПК України, ознайомлення з якими триває.

Одним із завдань кримінального провадження, згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Встановлюючи обґрунтованість підозри (обвинувачення) слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила кримінальне правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» зазначив, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Згідно зі статтею 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставами для продовження (застосування) заходів забезпечення кримінального провадження стаття 194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного (обвинуваченого) може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується (підозрюється), а також вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим, підозрюваним кримінального правопорушення - є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» також закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного періоду.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкриміновані кримінальні правопорушення, а також наявність ризиків визначених пунктами п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день продовжують існувати та обґрунтовуються наступним.

Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Громадянин України ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, максимальна санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_6 , який є уродженцем м. Києва може переховуватися від органів досудового слідства та суду, у тому числі на тимчасово окупованій території, держави агресора та шляхом виїзду за кордон. Крім того, враховуючи активне ведення бойових дій та збройної агресії Російської Федерації на території України, діяльність іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених і керованих та фінансованих Російською Федерацією, що зумовлює тимчасову не контрольованість окремих територій України, не виключається можливість переховування ОСОБА_6 , від органів досудового розслідування і суду на вказаних територіях та перехід на сторону ворога. Беручи до уваги, що злочин який вчинив ОСОБА_6 , на вимоги його куратора - представника Російської Федерації, перебуваючи на свободі, може використати зв`язки останнього для переховування від органу досудового розслідування та суду.

Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На даний час органом досудового розслідування не встановлено всі речі (речових доказів) та документи, які могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та містити інші відомості, які можливо використати, як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, саме на вказаній стадії досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може знищити або сховати вказані матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, може дистанційно видалити переписку та інструктажі щодо вчинення злочину та повідомити можливих спільників про розкриття їх злочинної діяльності.

Незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні. На теперішній час у кримінальному провадженні не встановлено коло осіб з якими підозрюваний підтримував стосунки у повсякденному житті, відтак органу досудового розслідування не відомо про обізнаність таких осіб щодо протиправної діяльності ОСОБА_6 , та можливої участі пособництві для вчинення злочину у змові з ОСОБА_6 , таких осіб. Отже, встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, окрім дослідження й аналізу документів, можливе лише шляхом проведення допитів осіб, в тому числі й тих, що мали відношення до вчинення вказаного злочину. Таким чином, у органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що використовуючи свій вплив, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі зможе впливати на коло близьких осіб, які у подальшому можуть бути як свідками так і підозрюваними у цьому кримінальному провадженні з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків, експертів існує, оскільки підозрюваний в подальшому може як у спосіб погроз, підкупу, вмовлянь незаконно впливати на свідків, експерта які на даний час ще не надали суду свої покази, однак відомі обставини скоєння злочину (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та експертів залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків та експертів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На даний час не встановлені усі спільники ОСОБА_6 , у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_6 , вчиняв дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань у період воєнного стану на вимогу представників держави агресора - Російської Федерації може перешкоджати провадженню іншим чином.

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Водночас, злочинна діяльність ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії рф була спрямована на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань у період воєнного стану на вимогу представників держави агресора - Російської Федерації, а тому перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється. Вказаний злочин ОСОБА_6 здійснював із ідейними переконанням, тому останній перебуваючи на свободі може продовжувати вчиняти нові злочини з метою власних переконань.

Таким чином, існує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також учинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На підставі викладеного слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з відповідним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та доводи викладені в ньому та пояснила, що підозра, пред`явлена ОСОБА_6 обґрунтована і підтверджується належними доказами. З метою запобігання наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, просила продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки необхідно виконати процесуальні дії, що потребують додаткового часу, зокрема: виконати вимоги ст. 290 КПК України, тобто завершити ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, скерувати його до суду та, у визначений ст. 314 КПК України строк, провести підготовче судове засідання, і, вказані дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти задоволення даного клопотання, оскільки вважали пред`явлену ОСОБА_6 підозру необґрунтованою, а ризики, викладені у клопотанні - безпідставними. Просили суд відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Подав письмові заперечення, які просив долучити до матеріалів клопотання та врахувати при вирішенні заявленого клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Вимогами ч.1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені даною статтею.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 199 КПК зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також встановити обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184, 199 КПК України, а вручення копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 184, ч. 1 ст.199 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 21.07.2024 до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001801 у відношенні ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч 1 ст. 114-1, ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 178 КПК України слідчий суддя перевіряє вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

07.04.2025, відповідно до вимог ст. ст. 111, 276-278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України.

23.09.2025, відповідно до вимог ст. ст. 111, 276-278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлене кримінальне правопорушення; протоколами оглядів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

При цьому слідчий суддя враховує, що на даній стадії кримінального провадження та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, з огляду на викладене слідчий суддя не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а тому докази, які є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, не обов`язково мають бути настільки ж переконливими та повними, як докази на стадії висунення особі обвинувачення у вчиненні злочину або на стадії судового розгляду такого обвинувачення.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні слідчим надано достатньо доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, тобто перешкоджання, за попередньою змовою групою осіб, законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань у період воєнного стану, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисного пошкодження, за попередньою змовою групою осіб, чужого майна шляхом підпалу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя пересвідчився у тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, оскільки санкція ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а санкція ч.2 ст. 194 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя зауважує, що підозрюваний має молодий вік та задовільний стан здоров`я.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя встановив, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, а саме має постійне місце проживання, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку.

Встановлюючи обставини, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя визначив, що підозрюваний має вищу освіту, працює юрисконсультом у юридичній фірмі «Етерна Ло».

Щодо репутації підозрюваного, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя зазначає, що даних про негативну репутацію підозрюваного в ході судового розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Щодо майнового стану підозрюваного, в дотримання вимог п. 7 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя відзначає, що ані стороною захисту, ані стороною обвинувачення не надано відомостей щодо майнового стану підозрюваного.

На виконання вимог п. 8, 9, 10 ч.1 ст. 178 КПК України встановлено, що підозрюваний раніше не судимий. Відомостей про наявність у підозрюваного судимостей не встановлено. Даних про застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів не надано, як і відомостей про повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відомості щодо розміру майнової шкоди у даному кримінальному провадженні, на момент розгляду клопотання, у матеріалах кримінального провадження відсутні, відповідно до вимог, визначених п. 11 ч. 1 ст.178 КПК України.

На виконання вимог п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя зазначає, що відсутні ризики продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризику летальності, що створює підозрюваний, у зв`язку з його доступом до зброї.

Стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, визначеного до п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч.2 ст.194 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів; характер та зухвалість інкримінованих злочинів, які вчинено в умовах воєнного стану. Не можна залишити поза увагою і відомості щодо особи підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, оскільки підозрюваний не одружений та не має на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку.

Слідчий суддя, також, приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки вчинення інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень пов`язано, в тому числі, з реалізацією корисного мотиву та керуючись сталими ідейними переконаннями, тому останній, перебуваючи на свободі, може продовжувати вчиняти нові злочини з метою реалізації дій, визначених «куратором».

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризику, передбаченого п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки вказані ризики належним чином не обґрунтовані у клопотанні, не віднайшли об`єктивного підтвердження у судовому засіданні та ґрунтуються на припущеннях слідчого, прокурора.

Слідчий суддя, також, враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_6 та вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні тяжкого злочину проти основ Національної безпеки України, вчиненого в умовах воєнного стану, у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

08.04.2025, ухвалою слідчого судді слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва, відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06 червня 2025 року включно без визначення розміру застави.

02.06.2025, постановою заступника керівника Київської міської прокуратури, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 07 липня 2025 року включно.

02.07.2025, ухвалою слідчого судді слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 07 жовтня 2025 року включно.

04.07.2025, ухвалою слідчого судді слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва, відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 вересня 2025 року включно без визначення розміру застави.

01.09.2025, ухвалою слідчого судді слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва, відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 жовтня 2025 року включно без визначення розміру застави.

04.09.2025, в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та 24.09.2025 здійснено відкриття матеріалів досудового розслідування для надання доступу сторонам кримінального провадження.

Досудове розслідування до цього часу не закінчено у зв`язку з тим, що слід виконати процесуальні дії, що потребують додаткового часу, зокрема: виконати вимоги ст. 290 КПК України, тобто завершити ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, скерувати його до суду та, у визначений ст. 314 КПК України строк, провести підготовче судове засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки досудового розслідування крім дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Отже, загальний строк досудового розслідування у даному кримінальному, з урахуванням зупинення його перебігу з моменту повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування для надання доступу сторонам кримінального провадження, з 05.09.2025 по 07.10.2025 становить один місяць та два дні.

Дані твердження не оспорюються сторонами по справі.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що в термін дії попередньої ухвали про продовження строку обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 завершити досудове розслідування неможливо, оскільки не виконано ряд необхідних процесуальних дій, і вказані дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин, але при цьому наявність обґрунтованої підозри щодо нього залишається.

Слідчий суддя зазначає, що відкриття матеріалів досудового розслідування для надання доступу сторонам кримінального провадження та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування є реалізацією основоположного права на захист і не може бути обмежено, окрім як у встановленому ч. 10 ст. 290 КПК України порядку.

Сторони із клопотанням в порядку ч. 10 ст. 290 КПК України не звертались, отже встановити точний період ознайомлення сторін із матеріалами досудового розслідування неможливо.

Слідчий суддя, також, враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_6 та вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні тяжкого злочину проти основ національної безпеки, вчиненого в умовах воєнного стану, у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, при вирішенні питання щодо заявленого клопотання, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини щодо обґрунтованості повідомленої підозри з огляду на виявлені стороною захисту суперечності, відомості про особу підозрюваного, міцності його соціальних зв`язків, з урахуванням тривалого утримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку із чим клопотання підлягає частковому задоволенню.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у розумінні вимог ч. 1 ст.176 КПК України є більш м`яким запобіжний заходом ніж тримання під вартою, однак більш суворим ніж запобіжний захід у вигляді застави.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про те, що за встановлених фактичних обставин, з урахуванням даних в їх сукупності про особу ОСОБА_6 доцільним, дієвим та таким, що досягне мети, визначеної ч. 1 ст.177 КПК України, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному цілодобово залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , окрім випадків необхідної евакуації з метою збереження життя та здоров`я, строком на два місяці, тобто по 06 грудня 2025 року включно із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 199, 197, 202, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному цілодобово залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , окрім випадків необхідної евакуації з метою збереження життя та здоров`я, строком на два місяці, тобто по 06 грудня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 :

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися з м. Київ без дозволу прокурора, слідчого або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 звільнити з під-варти негайно в залі суду та доставити до місця проживання.

Ухвала слідчого судді діє по 06 грудня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному та направити до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для забезпечення контролю за його поведінкою під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1