Справа № 130/1919/25
Провадження №11-кп/801/1074/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого

у режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці судове провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.09.2025 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000247, внесеного до ЄРДР 08.06.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.09.2025, продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, до з 19 вересня 2025 року по 17 листопада 2025 року включно.

Дане рішення суд першої інстанції мотивує тим, що ризики, які зазначені в клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжують існувати і до тепер.

Не погодившись із даною ухвалою обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.09.2025 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000247 від 08.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою або ж визначити заставу

Апеляційну скаргу мотивує тим, що первинне клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було розглянуте з істотними порушеннями норм кримінального процесуального законодавства, що тягне за собою незаконність усіх подальших продовжень такого запобіжного заходу.

Продовження строку тримання під вартою є безпідставним, надмірним та таким, що суперечить як положенням КПК України, так і практиці Європейського суду з прав людини.

Жоден із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не є належним чином обґрунтованим, а більшість із них або втратили актуальність, або мають виключно декларативний характер.

13.10.2025 на адресу суду надійшло клопотання від прокурора ОСОБА_7 , у якому він просив провести розгляд даної апеляційної скарги без його участі, щодо апеляційної скарги заперечує, вважає ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області законною та обґрунтованою .

Відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Неявка прокурора, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, оскільки останній не заявляв клопотань ні про розгляд клопотання за його безпосередньої участі, ні про відкладення розгляду справи.

Із огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у відсутність прокурора, дотримуючись вимог кримінального процесуального закону та принципу розумних строків судового провадження, передбаченого ст. 28 КПК України.

Колегія суддів вислухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_6 який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовільнити, дослідивши матеріали судового провадження, прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.09.2025 відповідає.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення.

На думку колегії суддів, вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції вірно взяв до уваги, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Даний злочин за своєю природою злочином проти власності, оскільки посягає на гарантоване законом право особи володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

З огляду на зазначене, тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення є вагомим фактором при вирішенні питання щодо доцільності подальшого застосування найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , попередня судимість останнього за незаконне заволодіння транспортним засобом, а також тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, у своїй сукупності свідчать про підвищений ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого. З огляду на зазначене, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може намагатися уникнути правосуддя з метою уникнення можливого суворого покарання.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини у справі «Бузаджі проти Республіки Молдови» зазначає, що хоча з часом обґрунтована підозра перестає бути достатньою підставою для тримання особи під вартою, у разі існування додаткових чинників таких як ризик впливу на свідків чи перешкоджання правосуддю подальше тримання може бути обґрунтованим.

Так апеляційний суд бере до уваги те, що судовий розгляд перебуває на початковій стадії, а допити свідків не розпочаті, доводи обвинуваченого про втрату актуальності ризиків є передчасними.

Суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки такий захід не здатен нівелювати встановлені ризики, а твердження обвинуваченого не підтверджені жодними новими обставинами чи доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого не спростовують встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а тому не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи тяжкість обвинувачення, наявність реального ризику переховування обвинуваченого від суду, тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою є виправданим, необхідним та пропорційним заходом, який відповідає меті кримінального провадження забезпеченню неухильного правосуддя.

У зв`язку з цим апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.09.2025 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000247, внесеного до ЄРДР 08.06.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4