Справа № 708/843/25
Провадження № 1-кп/708/65/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 29.04.2025 за № 0001542, за яким:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Івківці Чигиринського району Черкаської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з вищою освітою, працюючий директором КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Чигиринської міської ради, особа з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Підсудний (обвинувачений) ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення (злочин) за таких обставин.

29 квітня 2025 року близько 12 год 30 хв ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись у місті Чигирині Черкаського району Черкаської області проїзною частиною вулиці Замкова, поблизу будинку № 125 по вулиці Замковій, зі сторони вулиці Фундукліївська, в напрямку до вулиці Вільного Козацтва, на нерегульованому перехресті з вулицею Павла Антоненка, проявив неуважність та порушив вимоги:

- п.2.3.6) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 16.12 Правил дорожнього руху України, згідно до якого на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.

На будь-якому нерегульованому перехресті трамвай, незалежно від напрямку його подальшого руху, має перевагу перед нерейковими транспортними засобами, що наближаються до нього по рівнозначній дорозі, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу.

Так ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись у місті Чигирині Черкаського району Черкаської області проїзною частиною вулиці Замкова зі сторони вулиці Фундукліївська в напрямку до вулиці Вільного Козацтва, будучи проінформованим про наближення до нерегульованого перехрестя рівнозначних доріг, що не позначене дорожніми знаками пріоритету руху ПДР України, з вулицею Павла Антоненка, поблизу будинку № 125, що по вулиці Замковій, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не зупинив керований ним автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а продовжив рух на перехрестя, де допустив зіткнення з мотоциклом ММВЗ3 31121 «Мінськ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався проїзною частиною вулиці Павла Антоненка зі сторони вулиці Йосипа Тукальського в напрямку до вулиці Богдана Хмельницького, тобто справа наліво відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 16.07.2025 № 02-01/485, отримав тілесні ушкодження у вигляді травми живота з розривом селезінки, крововиливом в черевну порожнину, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя; травма грудної клітки з переломами ребер зліва, забоєм лівої легені, травма тазу з переломами кісток тазу справа, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травма голови зі струсом головного мозку, саднами обличчя, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна живота, лівої стопи, кисті, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Спричинення потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 11.07.2025 № СЕ-19/124-25/10214-І, з порушенням водієм автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 п. 16.12 Правил дорожнього руху.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Такими діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладені в обвинувальному акті. Суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі. Суду надав показання, якими підтвердив, що 29.05.2025 у обідній час він їхав на роботу з місця свого проживання. Під час проїзду перехрестя доріг він через власну неуважність просто не побачив інший транспортний засіб, а саме мотоцикл під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , та не гальмуючи продовжив рух прямо, після чого відчув удар. Після ДТП потерпілий лежав на землі осторонь від мотоцикла.

Їхав він повільно, а саме зі швидкістю близько 35-40 км/год, проте обвинувачений не відреагував, оскільки просто не побачив іншого учасника дорожнього руху. Обвинувачений після ДТП перебував біля потерпілого та намагався йому допомагати з перших хвилин. Після приїзду карети швидкої медичної допомоги потерпілого відвезли до лікарні, а обвинувачений залишився на місці події і чекав працівників поліції. Усі виплати на лікування потерпілого ОСОБА_5 оплатив добровільно. Крім того, між ними була досягнута усна домовленість про добровільне відшкодування завданої моральної шкоди, яку вони оцінили у загальному розмірі 100 000,00 грн та ОСОБА_5 зобов`язувався її виплачувати рівними частинами по 10 000,00 грн на місяць. Така сума була визначена з урахуванням орієнтовного строку на відновлення потерпілого ОСОБА_7 після ДТП. За час існування такої домовленості ОСОБА_5 сплатив загалом 30 000,00 грн, після чого отримав цивільний позов про стягнення моральної шкоди в сумі 570 000,00 грн, відповідно через зміну істотних умов попередньої домовленості перестав сплачувати кошти, оскільки така сума є надмірною та не відповідає їх попередній домовленості. Пред`явлений цивільний позов визнав частково, зокрема зазначив, що на його переконання достатнім може бути відшкодування завданої моральної шкоди у загальному розмірі 100 000,00 грн, що з урахуванням частково відшкодованої моральної шкоди становить 70 000,00 грн. З приводу вчиненого ОСОБА_5 щиро співчуває та готовий понести справедливе покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 під час його допиту у судовому засіданні підтвердив, що 29.04.2025 він на мотоциклі «Мінськ» рухався по м. Чигирину головною дорогою. Коли побачив автомобіль, який виїжджав із другорядної дороги, відстань між ними була не значною, тому гальмувати у нього можливості не було. Відповідно потерпілий намагався уникнути зіткнення, для чого пришвидшив рух мотоцикла та взяв правіше, але це не допомогло та відбулося зіткнення транспортних засобів. Від удару він злетів з мотоцикла, після чого йому викликали швидку медичну допомогу. Також ОСОБА_7 підтвердив, що на момент ДТП він був позбавлений права керування транспортними засобами за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Його мотоцикл перебував у технічно справному стані, проте у нього не працювали передні гальма, які він самостійно від`єднав з метою запобігання перекиданню у випадку екстреного гальмування. Також підтвердив, що ОСОБА_5 у повному обсязі відшкодував усі витрати на лікування, протягом трьох місяців сплачував по 10 000,00 грн на відновлення.

Аналізуючи наведене суд дійшов висновку про підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, «поза розумним сумнівом».

Під час судового розгляду підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, судом не встановлено, оскільки обставини, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, відсутні.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття, повне добровільне відшкодування обвинуваченим завданої матеріальної шкоди та часткове відшкодування завданої моральної шкоди.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання та можуть бути враховані під час ухвалення вироку, під час досудового розслідування не встановлені.

Заперечення представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 щодо наявності щирого каяття обвинуваченого суд оцінює критично з огляду на таке.

У своїй прецедентній практиці Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду неодноразово виснував, що щире каяття, враховуючи системне тлумачення законодавства та судову практику, характеризує ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, яке проявляється у тому, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її, щиро жалкує про вчинене, бажає виправити ситуацію, яка склалася та готова нести відповідальність за вчинене (постанова ВС від 29 січня 2025 року у справі № 341/390/23, провадження № 51-3991 км 24).

У постанові Верховного Суду від 23.01.2024 у справі № 283/2169/19 (провадження № 51-5093км23) суд виснував, що урахування судом під час призначення покарання щирого каяття не є формальною вказівкою у судовому рішенні на визнання засудженим свої вини. Поведінка засудженого повинна оцінюватися як така, що передбачає належну критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання загладити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення ситуації, зумовленої кримінальним правопорушенням. Про щирість каяття особи свідчить, зокрема, поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

У свою чергу судом під час розгляду справи установлено, що ОСОБА_5 відразу після ДТП сприяв органу досудового розслідування у розкритті зазначеного кримінального правопорушення, протягом усього часу досудового розслідування та судового розгляду надавав викривальні показання, у добровільному порядку відшкодував завдану матеріальну шкоду у повному обсязі, зобов`язався відшкодувати ОСОБА_7 моральну шкоду у загальному розмірі 100 000,00 грн та протягом трьох місяців відповідно до взятого на себе зобов`язання самостійно сплачував потерпілому по 10 000,00 грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Припинення таких виплат під час судового розгляду, що обумовлено істотною зміною її розміру потерпілим шляхом пред`явлення цивільного позову про відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 570 000,00 грн, не може спростовувати наявність у ОСОБА_5 бажання загладити свою провину.

Мотиви призначення судом покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд ураховує позицію учасників кримінального провадження, зокрема позицію прокурора та потерпілого, які не наполягали на призначенні суворого покарання; ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особливості й обставини вчинення злочину, а саме вчинення злочину з необережності; характер і ступінь тяжкості наслідків що настали завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому; наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває, одружений, працевлаштований, є особою з інвалідністю ІІ групи, являється ветераном органів внутрішніх справ, характеризується позитивно.

Також суд ураховує надане звернення колективу Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Чигиринської міської ради, відповідно до якого у зв`язку із неукомплектованістю штату водіїв обвинувачений надає соціальні послуги з безоплатного перевезення осіб з інвалідністю, що мають порушення опорно-рухового апарату, маломобільних груп населення (осіб похилого віку, інших осіб, які не можуть пересуватися самостійно), родин (осіб), які опинилися у важких життєвих умовах та не мають в особистому користуванні автомобіль.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь органу пробації, яким визначений низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень небезпеки для суспільства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання ОСОБА_5 у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На переконання суду саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Разом із тим, ураховуючи дані про особу ОСОБА_5 , його критичне ставлення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, зокрема добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди у повному обсязі та часткове відшкодування завданої моральної шкоди, суд дійшов до висновку про можливість виправлення останнього без відбування основного покарання, а тому, на підставі ст. 75 КК України, вважає доцільним звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Під час призначення покарання суд не погоджується із доводами потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 щодо необхідності призначення покарання із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами. Зокрема у даній ситуації на переконання суду відсутня потреба позбавляти ОСОБА_5 спеціального права, оскільки його ставлення до вчиненого і його наслідків, співчуття та наявність у обвинуваченого осуду своєї протиправної поведінки дає підстави для висновку про можливість досягнення мети покарання без застосування додаткового покарання, яке за санкцією ч. 2 ст. 286 КК України має альтернативний характер. Крім того, думка потерпілого у даній категорії справ не може бути вирішальною, а підлягає оцінці судом у комплексі з іншими наявними у справі доказами.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Потерпілим ОСОБА_7 у визначеному ст. 128 ЦПК України порядку був поданий цивільний позов, відповідно до якого потерпілий просив суд стягнути з ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в розмірі 570 000,00 грн.

На обґрунтування поданого позову ОСОБА_7 зазначив, що після ДТП він позбавлений можливості працювати через необхідність відновлення стану здоров`я, тривалість відновлювального періоду визначена орієнтовно рік. Протягом цього часу він не може працювати, перебуває на утриманні матері, що створює для нього певний дискомфорт. Також внаслідок ДТП він зазнав значних фізичних, душевних та психічних страждань, оскільки є молодою людиною та мав певні обов`язки у родині, плани на майбутнє. До моменту ДТП він був цілком здоровою людиною, натомість після протягом 5 тижнів був прикутий до ліжка, він систематично вимушений відвідувати лікарів, оскільки періодично відчуває болі в попереку та нозі. До фізичного болю додалися ще й сильні моральні і душевні хвилювання. ОСОБА_7 перебуває у депресивному стані. У сукупності зазначені факти завдали потерпілому значного болю та страждань. Ураховуючи глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_7 , а також незворотність душевних хвилювань, завдану йому моральну шкоди оцінює у 570 000,00 грн.

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 поданий цивільний позов підтримали та просили суд його задовольнити. Додатково потерпілий зазначив, що до моменту ДТП він був працевлаштований, отримував дохід у середньому близько 40 000,00 грн щомісячно, який складався з офіційної мінімальної заробітної плати та неофіційних доплат, які йому здійснював роботодавець. Через проблеми зі здоров`ям зазраз він систематично відвідує лікарів, ще не відновився та продовжує лікуватися. За порадою лікарів подав документи на МСЕК для встановлення йому групи інвалідності.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду цивільний позов визнав частково, зокрема зазначив, що на його думку достатнім відшкодуванням може бути грошова сума у розмірі 100 000,00 грн, 30 000,00 грн з яких він вже сплатив. Тому він визнає позовні вимоги у розмірі 70 000,00 грн та не заперечує проти їх стягнення.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 під час розгляду цивільного позову підтримав позицію підзахисного. Додатково зазначив, що обвинувачений самостійно і добровільно відшкодовував усі матеріальні збитки, що у свою чергу повинно впливати на розмір моральної шкоди. Під час вирішення питання про розмір завданої моральної шкоди просив суд ураховувати, що потерпілий ОСОБА_7 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування ними у зв`язку із притягненням до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, мотоцикл мав технічні несправності, а саме у нього не працювали передні гальма. Відповідно потерпілий свідомо наражав себе на небезпеку під час керування ним, що у свою чергу повинно істотно знижувати розмір завданої йому моральної шкоди.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження у частині, яка стосується заявленого цивільного позову, судом установлено таке.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, визначено частиною першою статті 23 ЦК України.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 Цивільного кодексу України регламентовано, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення (постанова ВС від 23.10.2024 у справі № 293/174/23, провадження № 61-14112св23).

Оцінюючи доводи сторін суд погоджується із доводами ОСОБА_7 , що внаслідок ДТП та отримання ним тілесних ушкоджень йому протиправними діями обвинуваченого була завдана моральна шкода. Натомість, ураховуючи фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, характер та глибину страждань потерпілого, поведінку ОСОБА_5 , який у повному обсязі відшкодував витрати на лікування та частково виплатив завдану моральну шкоду, а також часткове визнання ним позовних вимог, ураховуючи принципи розумності і справедливості, суд вважає достатнім відшкодуванням потерпілому завданої моральної шкоди у розмірі 70 000,00 грн. За таких обставин цивільний позов підлягає до часткового задоволення.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави підлягають процесуальні витрати у даному кримінальному провадженню за проведення судових експертиз, а саме:

-експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/124-25/6727-ІТ від 08.05.2025 в сумі 3 565,60 грн;

-експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/124-25/6728-ІТ від 09.05.2025 в сумі 5 348,40 грн;

-транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/124-25/6726-ІТ від 16.05.2025 в сумі 5 348,40 грн;

-автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-25/10214-ІТ від 11.07.2025 в сумі 3 565,60 грн, а всього 17 828,00 грн.

Застосовані під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження у виді накладених арештів на тимчасово вилучене майно підлягають скасуванню із набранням вироком законної сили.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався. Підстави його застосування у зв`язку із ухваленням вироку судом не встановлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 завдану моральну шкоду в сумі 70 000,00 грн (сімдесят тисяч гривень 00 коп.).

У іншій частині цивільного позову відмовити.

Речові докази, а саме:

- автомобіль марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території спеціального майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ВПД № 2 ГУНП в Черкаській області за адресою: Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Чигирин, вул. Богдана Хмельницького, 55 повернути за належністю ОСОБА_5 ;

- мотоцикл марки ММВЗ 31121 «Мінськ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зберігається на території спеціального майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ВПД № 2 ГУНП в Черкаській області за адресою: Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Чигирин, вул. Богдана Хмельницького, 55 повернути за належністю ОСОБА_7 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.05.2025 на рухоме майно, а саме мотоцикл ММВЗ 31121 «Мінськ», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.05.2025 на рухоме майно, а саме автомобіль марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 17 828,00 грн (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім гривень 00 коп.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію повного тексту вироку вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору негайно після проголошення.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_10