Справа № 455/411/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/382/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 18 березня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, розлученого, раніше неодноразово судимого: 15.03.2022 року Самбірським міськрайонний судом Львівської області за ч.2 ст.332 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки; 14.06.2023 року Самбірським міськрайонний судом Львівської області за ч.3 ст.332 КК України засуджений до покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 59500,00 грн, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, до основного покарання, призначеного цим вироком у виді позбавлення волі на строк 8 років, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.03.2022 р. та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зараховано відповідно до частини 5 статі 72 КК України до строку покарання строк попереднього ув`язнення - а саме перебування під вартою з 21.12.2023 по 27.12.2023 та з 08.01.2024 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів, арештованого майна.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-1X від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», із подальшими змінами, внесеними згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», востаннє № 734/2023 від 06.11.2023, та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі - Правила перетинання державного кордону), військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років виїзд за межі України заборонено, за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше 16.12.2023, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету отримання значних незаконних прибутків, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

Одночасно ОСОБА_6 здійснивши вказану організацію виконував наступні функції:

- будучи жителем м. Львова та неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 332 КК України, використовуючи свої знайомства та зв`язки, підшуковував осіб, які мали на меті незаконно потрапити на територію Європейського Союзу та за надання даної допомоги були готові заплатити кошти;

- створював усі необхідні умови для втілення злочинного плану протиправної діяльності;

- безпосередньо здійснював доставляння осіб у контрольований прикордонний район;

- забезпечував автотранспорт, який використовувався для перевезення осіб по контрольованому прикордонному районі;

- забезпечував тимчасовим поселенням осіб в контрольованому прикордонному районі;

- доставляв осіб до лінії державного кордону;

- виконував роль провідника, тобто маючи достатні знання прилеглої території поблизу державного кордону України з Республікою Польща, а саме маршрутів перетину кордону через лісисту місцевість неподалік сіл Мігово та Кропивник Самбірського району Львівської області поза встановленими пунктами пропуску, безпосередньо переводив осіб через лінію державного кордону України з Республікою Польща поза пунктами пропуску, шляхом супроводу і подолання інженерно-технічних та контролюючих споруд ДПС України, дотримуючись правил конспірації.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою отримання незаконних прибутків, посягаючи на суспільні відносини з охорони суверенітету України, цілісності й недоторканності її кордонів, порушуючи встановлений Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 та п. 2 Правил перетинання державного кордону України громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57, порядок перетинання державного кордону України, за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше 16.12.2023 року, отримавши від невстановлених досудовим розслідуванням осіб інформацією про те, що військовозобов`язані громадяни України віком від 18 до 60 років, а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , хочуть потрапити на територію Європейського Союзу, зустрів їх поряд з АС «Західна», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька №359.

В подальшому, 16.12.2023 року приблизно о 16:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , провів з ними інструктаж, щодо поведінки та маршруту слідування до контрольованого прикордонного району, здійснив їх посадку на рейсовий автобус «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , сполученням «Львів-Нижанковичі», і в такий спосіб доставив останніх ближче до лінії державного кордону, зокрема в м. Хирів, Самбірського району Львівської області, звідки па автомобілях «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , доставив вищезазначених осіб, до житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , обійшовши при цьому контрольний пост ДПС України поряд з містом Добромиль, Самбірського району.

В подальшому, ОСОБА_6 , діючи відповідно до розробленого злочинного плану, у вечірній час 16.12.2023, поза пунктами пропуску, а саме в районі 451 прикордонного знаку України в Республіку Польща, поблизу с. Кропивник, Самбірського району, шляхом супроводу і подолання загорожі інженерно-технічних та контролюючих споруд ДПС України, перевів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 через лінію державного кордону України в Республіку Польща, пояснив маршрут слідування, де їх залишив, а сам повернувся на територію України.

Водночас, 17.12.2023, о 03 год. 35 хв., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 було виявлено та затримано представниками Прикордонної варти Республіки Польща на відстані два кілометри від НОМЕР_4 прикордонного знаку України в Республіку Польща, та в цей же день, згідно протоколу реадмісії, передано представникам відділу прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно попередніх домовленостей, після потрапляння на територію Республіки Польща, родичі та близькі вказаних осіб, повинні були передати невстановленим досудовим розслідуванням особам грошові кошти в різних сумах, зокрема ОСОБА_9 в сумі 9000 доларів США, ОСОБА_10 в сумі 3000 доларів США, та ОСОБА_16 в сумі 2000 доларів США, як оплату за незаконне переправлення через державний кордон України.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, повторно, з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 332 КК України.

ОСОБА_6 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», із подальшими змінами, внесеними згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», востаннє № 734/2023 від 06.11.2023, та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року, №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі Правила перетинання державного кордону), військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років виїзд за межі України заборонено, за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше 01.12.2023, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету отримання значних незаконних прибутків, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

Одночасно, ОСОБА_6 , здійснивши вказану організацію виконував наступні функції:

- будучи жителем м. Львів та неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 332 КК України, використовуючи свої знайомства та зв`язки, підшукував осіб, які мали на меті незаконно потрапити на територію Європейського Союзу та за надання даної допомоги були готові заплатити кошти;

- створював усі необхідні умови для втілення злочинного плану протиправної діяльності;

- на перед отримував від таких громадян грошові кошти за їх незаконне переправлення;

- безпосередньо здійснював зустріч осіб у контрольованому прикордонному районі;

- забезпечував маршрутом та супроводом, який використовувався для перевезення осіб по контрольованому прикордонному районі;

- доставляв осіб до лінії державного кордону;

- виконував роль провідника, тобто маючи достатні знання прилеглої території поблизу державного кордону України з Республікою Польща, а саме маршрутів перетину кордону через лісисту місцевість неподалік сіл Мігово та Кропивник Самбірського району Львівської області поза встановленими пунктами пропуску, безпосередньо переводив осіб через лінію державного кордону України з Республікою Польща поза пунктами пропуску, шляхом супроводу і подолання інженерно-технічних та контролюючих споруд ДПС України, дотримуючись правил конспірації.

Так, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою отримання незаконних прибутків, посягаючи на суспільні відносини з охорони суверенітету України, цілісності й недоторканності її кордонів, порушуючи встановлений Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 та п.2 Правил перетинання державного кордону України громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57, порядок перетинання державного кордону України, за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше 04.01.2024 року, отримавши від невстановлених досудовим розслідуванням осіб інформацію про те, що військовозобов`язані громадяни України віком від 18 до 60 років, а саме: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , хочуть потрапити на територію Європейського Союзу, зустрів їх поряд з кафе-бар «Злагода», що за адресою: м. Добромиль, вул. Галицька №65В, Самбірського району, Львівської області.

Так, 04.01.2024 ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , отримавши від вказаних осіб грошові кошти в сумі 16000 доларів США, як оплату за незаконне переправлення через державний кордон України, провів з ними інструктаж, щодо поведінки та маршруту слідування по контрольованому прикордонному районі, та сівши в транспортний засіб, на якому вказані особи прибули, а саме автомобіль «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_5 , вказав маршрут до вул. Січових Стрільців в місті Добромиль, Самбірського району, звідки, обійшовши контрольний пост ДПС України через річку «Вирва», супроводжував в сторону державного кордону України.

В подальшому, ОСОБА_6 , діючи відповідно до розробленого злочинного плану, в ніч з 04.01.2024 на 05.01.2024, поза пунктами пропуску, а саме в районі 453 прикордонного знаку України в Республіку Польща, поблизу с. Кропивник, Самбірського району, шляхом супроводу і подолання загорожі інженерно-технічних та контролюючих споруд ДПС України, перевів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , через лінію державного кордону України в Республіку Польща.

Однак, 05.01.2024 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , було виявлено та затримано представниками Прикордонної варти Республіки Польща на відстані два кілометри від 453 прикордонного знаку України в Республіку Польща, а ОСОБА_6 , 05.01.2024 о 18:55 год. було затримано представниками відділу прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 під час незаконного перетину державного кордону з Республіки Польща в Україну поза пунктами пропуску через державний кордон України на напрямку 452 прикордонного знаку, неподалік с. Кропивник, Самбірського району. 06.01.2024, згідно протоколу реадмісії, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 передано представникам відділу прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, повторно, з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 332 КК України.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржений та перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 332 КК України. Обрати більш м`яке покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що він не є організатором злочину, а таким фактично є ОСОБА_17 також заперечує, що кримінальне правопорушення ним було вчинено з корисливих мотивів, Вказує, що після потрапляння на територію Республіки Польща, родичі та близькі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 повинні були передати невстановленим досудовим розслідуванням особам грошові кошти в різних сумах, як оплату за незаконне переправлення їх через державний кордон України. Заперечує, що кримінальне правопорушення ним було вчинено з корисливих мотивів, зокрема заперечує отримання грошових коштів в сумі 16000 доларів США, як оплату за незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . Вказує, що є суттєві суперечності у показах свідків на досудовому слідстві на в суді першої інстанції щодо передачі йому грошових коштів у сумі 16000 доларів США. Ніхто із свідків не бачили цих коштів, жоден доказ не містить фактичник обставин, які бвказували на корисливий мотив його діяння. Вказує, що забезпечував лише технічну сторону переправки осіб через державний кордон, в тому числі своїми вказівками та порадами.

Вважає, що є всі підстави для перекваліфікації його дій на ч. 2 ст. 332 КК України.

Також наголошує, що судом першої інстанції йому призначено надто суворе покарання, не враховано пом`якшуючих обставин таких, як щире каяття, сприяння у розкритті злочину, позивні характеристики з місця роботи і проживання, перебування на його утриманні престарілої мами 1936 р.н. Також не враховано його похилий вік 67 років та незадовільний стан здоров`я.

За таких обставин сторона захисту вказувала на наявність правових підстав для перекваліфікації дії обвинуваченого на склад злочину, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 , визнавши провину у вчинених кримінальних правопорушеннях, а також його захисник адвокат ОСОБА_8 уточнили апеляційні вимоги, просили, врахувавши конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , пом`якшити останньому покарання та призначити таке за ч. 3 ст. 332 КК України без конфіскації майна, застосувавши положення ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_21 на підтримку апеляційних вимог, виступ прокурора ОСОБА_22 , який заперечив проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 не дотримано у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, з урахуванням уточнених апеляційних вимог сторони захисту, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Щодо призначеного судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Відповідно до статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається із матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому визнав повністю, у вчиненому розкаявся, є особою похилого віку (1959 р.н.), що, на думку колегії суддів, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину. На переконання колегії суддів, за таких обставин до обвинуваченого ОСОБА_6 можливо застосувати положення ст.69 КК України, пом`якшивши покарання за ч. 3 ст. 332 КК України, призначене судом першої інстанції, до 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 нових злочинів у даний час.

У відповідності вимог п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Разом з тим твердження обвинуваченого, що відсутній у його діях корисливий мотив, колегія суддів не приймає до уваги.

Так, ч. 1 ст. 332 КК України передбачена відповідальність за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод. Частиною другою цієї статті передбачена кримінальна відповідальність за ті самі дії, вчинені способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляли через державний кордон України, чи вчинені щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища.

Відповідно до 3 ст. 332 КК передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів.

З матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_6 вбачається, що останній двічі судимий за вказану категорії кримінальних правопорушень. Зокрема, вироком Самбірського районного суду Львівської області від 15.03.2022 останній судимий за ч. 2 ст. 332 КК України. В подальшому, вироком Самбірського районного суду Львівської області від 14.06.2023 останній судимий за ч. 3 ст. 332 КК України, в тому числі за кваліфікуючою ознакою «з корисливих мотивів».

Попередні судимості обвинуваченого свідчать про сталу поведінку обвинуваченого, спрямовану на отримання заробітку від своєї незаконної діяльності. Більше того, повторний злочин згідно оскаржуваного вироку, обвинувачений вчинив менші ніж за 6 місяців після вироку Самбірського районного суду м. Львова від 14.06.2023, що з врахуванням того, що ОСОБА_6 ніде не працює, додатково свідчить що основною метою переправлення осіб через кордон було отримання прибутку.

Більше того, як правильно зазначив місцевий суд, з досліджених судом доказів у кримінальному провадженні в їх сукупності, зокрема, показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 вбачається, що за перетин кордону вони повинні були сплатити грошові кошти вже після перетину кордону та за умов вдалого перетину кордону, де у такому разі з ними вийдуть на зв`язок для узгодження обставин оплати.

Таким чином, обвинувачений вчиняв злочин з корисливих мотивів, оскільки бажав в майбутньому отримати від названих свідків грошові кошти за те, що незаконно переправив їх через державний кордон, а тому той факт, що свідки грошових коштів обвинуваченому чи іншим особами не платили, не впливає на наявність в обвинуваченого корисливого мотиву злочину.

Твердження обвинуваченого про те, що він не отримував від свідка ОСОБА_17 грошові кошти в сумі 16000 доларів США як оплату за незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 спростовуються дослідженими судом доказами у кримінальному провадженні, а саме - вищевикладеними показаннями свідка ОСОБА_17 та ОСОБА_24 , а також відомостями протоколів слідчих експериментів за участю вказаних свідків.

Відтак, судом першої інстанції вірно застосовано до ОСОБА_6 покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 слід задоволити частково, вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 18 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 332 КК України змінити в частині призначеного покарання. ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. На підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України до даного покарання слід частково приєднати покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.03.2022 р та вважати ОСОБА_6 засудженим до остаточного покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. У решті вирок суду слід лишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 18 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 332 КК України змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України до даного покарання частково приєднати покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.03.2022 р та вважати ОСОБА_6 засудженим до остаточного покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

У решті вирок суду лишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той самий строк з дня отримання копії такого рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4