У Х В А Л А

/про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/

02.10.2025 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000154 від 01 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Баликши Республіки Казахстан, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого за ч. 5 ст. 407 КК України Саратським районним судом Одеської області, гранатометника 2 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос»,-

встановив :

Слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Франківського районного суду міста Львова з клопотанням, погодженим із прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000154 від 1 лютого 2024 року відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник отримали копію даного клопотання та доданих до нього матеріалів, що підтверджується їх особистими підписами у клопотанні.

В обґрунтування клопотання слідчий СВ покликається на те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 145 від 22.07.2021 військовослужбовця строкової військової служби матроса ОСОБА_5 включено в списки особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду гранатометника 2 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що з 22.07.2021 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

25.10.2023 Саратським районним судом Одеської області військовослужбовця строкової військової служби матроса ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні терміном на два роки.

Разом з тим, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, не відбувши призначене йому покарання Саратським районним судом Одеської області матрос ОСОБА_5 , повторно самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, при наступних обставинах.

Так, військовослужбовець строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, 28.11.2023 самовільно залишив без поважних причин тривалістю понад три доби розташування військової частини НОМЕР_1 яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та перебував поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 до 30.09.2025 тобто до моменту його прибуття в СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області.

Відтак, з 28.11.2023 по 30.09.2025 матрос ОСОБА_5 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини приховував.

30.09.2025 матросу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме в самовільному залишенні військової частини тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Вказані потреби досудового розслідування виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як ступінь втручання у права та свободи особи.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та наявність відповідних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи не є достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Так, зокрема підозрюваний ОСОБА_5 засуджений 25.10.2023 вироком Саратського районного суду Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі терміном на 2 роки, та на підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінено на тримання у дисциплінарному батальйоні терміном на два роки, який на даний час не виконаний, у зв`язку з тим, що 28.11.2023 року ОСОБА_5 повторно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та відсутній на службі по теперішній час, що підтверджує ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

У судовому засіданні прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 підтримала дане клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні стосовно клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як дораніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 від 01.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК КК України. Останнє розпочате на підставі того, що 28.11.2023, о 20год.00 хв., матрос ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання бов?язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», самовільно лишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташовувалась за адресою: АДРЕСА_4 та перебуває поза її межами по терішній час.

При розгляді клопотання встановлено, що 30.09.2025 ОСОБА_5 у відповідності до ст.ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та роз`яснено процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

На підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України слідчий надав такі докази:матеріалами службового розслідування проведеного посадовими особами військової частини НОМЕР_1 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 , інші матеріалами кримінального провадження в їх сукупності

Подані слідчим докази вказують на існування обставин, які свідчать про можливе вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5ст.407 КК України та, які можуть об`єктивно викликати підозру про причетність підозрюваного до його вчинення.

Тому, з урахуванням доводів слідчого та прокурора, стадії досудового розслідування, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які вказав слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, чи продовжити протиправну діяльність, а саме вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки засуджений 25.10.2023 вироком Саратського районного суду Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі терміном на 2 роки, та на підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінено на тримання у дисциплінарному батальйоні терміном на два роки, який на даний час не виконаний, у зв`язку з тим, що 28.11.2023 він повторно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та відсутній на службі по теперішній час.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у самовільному залишенні місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

03 вересня 2025 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. ст. 208 та 615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Окрім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою не хворіє (стороною захисту доказів на підтвердження протилежного не надано), неповнолітніх дітей та батьків похилого віку на утриманні не має.

Слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Також, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст.177 КПК України.

Відтак, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є підстави застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.

За змістом п.5 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищенаведені обставини кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , обґрунтовану підозру у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також доведені прокурором ризики, вважаю, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196, 309, 371-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив :

Клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000154 від 01 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Баликши Республіки Казахстан, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого за ч. 5 ст. 407 КК України Саратським районним судом Одеської області, гранатометника 2 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос» застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесят днів, тобто по 27 листопада 2025 року включно.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Копію ухвали вручити учасникам справи.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 06.10.2025 о 14:50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1