Номер провадження 1-кс/754/3257/25
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2025 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000569 від 14.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , в якому слідчий просить надати тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, з можливістю ознайомитись із ними та зробити і вилучити їх копії (в електронному та друкованому вигляді), які знаходяться у володінні оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що 27.02.2024 року близько 16:00 год. невстановлена особа, перебуваючи в невстановленому місці, надіслала смс повідомлення на номер НОМЕР_1 з абонентського номеру НОМЕР_2 , щодо оформлення ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинила шахрайські дії, внаслідок чого із банківської карти АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_3 , було списано грошові кошти в загальній сумі 27289 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_5 , завдавши останній матеріальної шкоди на вказану суму.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення може бути причетна особа, яка користується номером абонента ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) НОМЕР_2 .

З метою встановлення особи, яка може бути причетною до вчинення даного кримінального правопорушення, перевірки її причетності до вчинення даного кримінального правопорушення, під час досудового розслідування виникла необхідність у отриманні тимчасового доступу до речей і документів, які містять інформацію про телефонні дзвінки абонента НОМЕР_2 , яка знаходиться у володінні оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання слідчий не з`явився, до суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив його задовольнити за викладених у ньому обставин.

Клопотання слідчого розглядається відповідно до ч.2 ст. 163 КПК України без виклику особи, у володінні якої знаходяться речі та документи про тимчасовий доступ до яких клопоче слідчий.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Статтею 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у ст. 161 КПК України.

При цьому, звертаючись із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, заявник, поміж іншого, має довести можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (п.6 ч.2 ст. 160 КПК).

Як вбачається із змісту ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься у речах і документах, належить, зокрема, інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передання, тощо.

Інформація, про доступ до якої клопоче слідчий, стосується інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передання, тощо, тому належить до охоронюваної законом таємниці.

Так, відповідно до ст. 119 Закону України «Про електронні комунікації» постачальники електронних комунікаційних послуг повинні забезпечувати і нести відповідальність за схоронність даних щодо кінцевого користувача, отриманих при укладенні договору про надання електронних комунікаційних послуг та наданні електронних комунікаційних послуг, у тому числі щодо: 1) персональних даних споживача; 2) факту отримання кінцевим користувачем електронних комунікаційних послуг; 3) змісту інформації, що передається та/або отримується кінцевим користувачем; 4) обсягу, змісту, маршрутів передачі інформації (даних), у тому числі даних, що обробляються з метою передачі інформації в електронних комунікаційних мережах або оплати електронних комунікаційних послуг; 5) даних про місцезнаходження, до яких відносяться будь-які дані, що обробляються постачальником електронних комунікаційних послуг при наданні послуг електронних комунікацій, у тому числі про розташування термінального обладнання. Зазначена вимога не поширюється на випадок передачі даних про місцезнаходження абонента, що здійснює екстрену комунікацію, до комунікаційного центру " ІНФОРМАЦІЯ_5 " та екстрених служб за телефонними номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та НОМЕР_8 ; 6) даних про спроби виклику між певними кінцевими точками електронної комунікаційної мережі, в тому числі про невдалі спроби виклику (таких, що були ініційовані і не отримали відповіді) або перерване з`єднання.

Згідно з вимогами ч.6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст.131, ч. 3 ст. 132 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів, як вид заходу забезпечення кримінального провадження, може бути застосований виключно, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Водночас, обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового доступу до речей і документів, не підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання.

Слід звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні такого правопорушення.

Разом з тим, інформація про те, що з банківського рахунку потерпілої дійсно було несанкціоновано списано кошти у сумі 27289,00 грн на рахунок іншої особи, не підтверджена жодним доказом. До клопотання додана лише виписка по картці/рахунку потерпілої за 28.02.2024, з якої слідує, що кошти з однієї банківської картки потерпілої трьома транзакціями - по 9050,00 грн кожна, були перераховані на іншу картку потерпілої. Доказів про перерахування коштів на рахунки сторонніх осіб дана виписка не містить.

Таким чином, надані матеріали містять тільки пояснення потерпілої ОСОБА_5 , натомість жодних даних про вчинення стосовно неї шахрайських дій (скріншоти переписки, детальна інформація по рахунку потерпілої тощо) матеріали провадження не містять, що дає підстави слідчому судді для розумного сумніву щодо вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 84, ч. 1 ст. 86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом з тим, слідчий в клопотанні не довів наявність обставин, передбачених ч.5 та ч.6 ст. 163, ч. 3 ст. 132 КПК України.

Слідчий суддя вважає за необхідне також звернути увагу на таке.

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

У клопотанні про надання тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться в оператора телекомунікацій і стосується конкретного абонентського номера, слідчий просить надати інформацію за фактично необмежений період, починаючи з 26 лютого 2024 року і по момент винесення ухвали.

Разом з тим, як свідчить протокол допиту потерпілої, дії, які можуть вказувати на скоєне кримінальне правопорушення, вчинялись особами 28.02.2024, при цьому активні слідчі дії у цьому кримінальному провадженні після 25.03.2024 (допит потерпілої) взагалі не здійснювалися. З клопотанням дізнавач звернувся до слідчого судді лише 02.10.2025. Таким чином слідчий фактично визнає своє право на використання заходів забезпечення кримінального провадження (у тому числі тих, які впливають на основні права і свободи людини) не обмеженим жодними часовими рамками, що робить самі заходи не прогнозованими та непередбачуваними.

Крім того, протягом 1,5 року досудове розслідування в даному кримінальному провадженні фактично не проводилось. Очевидно, що зі спливом такого значного часу отримання доказів вчинення вказаного злочину суттєво утруднюється, чи стає взагалі неможливим, з огляду на обставини його скоєння.

За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з чим, поза увагою слідчого судді не лишився той факт, що дане кримінальне провадження було розпочате 14.03.2024, остання слідча дія була проведена 25.03.2024, а з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів слідчий звернувся лише 02.10.2025, тобто більше, ніж через півтора року. Наведене свідчить про неефективність досудового розслідування, яке, вочевидь, не сприяє меті і завданням кримінального провадження та суперечить його основним засадам, зокрема таким, як розумність строків.

Відповідно до вимог ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права (п.1 ч.1 ст. 7 КПК України); повага до людської гідності (п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК України); невтручання у приватне життя (п. 8 ч. 1 ст. 7 КПК України).

З огляду на викладене, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання.

Керуючись статтями 159-164, 166 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000569 від 14.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1