єдиний унікальний номер справи 546/1057/25
номер провадження 1-кп/546/96/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисниці - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Решетилівка Полтавської області угоду про визнання винуватості від 03.12.2025 у кримінальному провадженні, внесеному 29.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, інваліда ІІІ групи, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України,

УСТАНОВИВ:

На території України здійснювала діяльність ТОВ «ВМ Трансфер ЛТД» («WebMoney Transfer Ltd») Литовська Республіка, м. Вільнюс, вул. В. Кудіркос, 18А-1, ЛТ-03105, яке є власником та адміністратором платіжної системи «WebMoney Transfer» (далі - «WebMoney»), а також емітентом електронних грошей WMZ.

У подальшому рішеннями Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО України) «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 14.05.2021, введеного в дію Указом Президента України від 21.05.2021 № 203/2021, та рішенням РНБО України від 22.05.2024 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 22.05.2024 № 340/2024 застосовано ряд обмежувальних заходів до ТОВ «ВМ Трансфер ЛТД» («WebMoney Transfer Ltd») Литовська Республіка, м. Вільнюс, вул. В.Кудіркос, 18А-1, ЛТ-03105, яке є власником та адміністратором платіжної системи «WebMoney Transfer», що виразилися у повному припиненні та забороні її діяльності на території України.

Крім того, згідно з санкціями, стосовно «WebMoney» Національним банком України скасовано реєстрацію внутрішньодержавної системи розрахунків, відкликано (анулювано) ліцензії на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, скасовано реєстрацію учасника платіжних систем, скасовано реєстрацію оператора послуг платіжної інфраструктури, а Кабінетом Міністрів України введено заборону інтернет-провайдерам надання послуг з доступу користувачам мережі Інтернет до вказаних ресурсів/сервісів та до понад 40 їх субдоменів.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», електронні

гроші - одиниці вартості, що зберігаються в електронному вигляді, випущені емітентом електронних грошей для виконання платіжних операцій (у тому числі з використанням наперед оплачених платіжних карток багатоцільового використання), які приймаються як засіб платежу іншими особами, ніж їх емітент, та є грошовим зобов`язанням такого емітента електронних грошей. А емітент електронних грошей - установа електронних грошей або інша визначена цим Законом юридична особа, яка надає платіжні послуги з випуску електронних грошей та виконання платіжних операцій з ними, у тому числі відкриття та обслуговування електронних гаманців, та має право на надання такої платіжної послуги відповідно до цього Закону.

Разом з тим, у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, ОСОБА_5 упродовж 2021-2024 років, достовірно знаючи про заборону використання на території України платіжної системи «WebMoney Transfer», з корисливою метою та з метою здійснення фінансових операцій направлених на одержання неконтрольованих державою доходів, здійснював виведення та перекази електронних грошей - еквіваленту американського долара WMZ у платіжній системи «WebMoney Transfer», у зв`язку із чим неправомірно користувався електронними грошима, за наступних обставин.

Так, 09.03.2011 у не встановленому місці, однак, перебуваючи на території України, ОСОБА_5 зареєструвався у російській платіжній системі «WebMoney Transfer», а 19.05.2016 отримав персональний атестат, необхідний для торгівлі на забороненому в Україні російському он-лайн сервісі Exchanger.money з ідентифікатором WMID 783 993 432 732.

З цією метою, ОСОБА_5 пройшов ідентифікацію на російському сервісі за допомогою Video ID, Photo ID, скан-копії паспорта громадянина України, документа про місце проживання, верифікованої електронної поштової адреси: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та номеру мобільного терміналу зв`язку « НОМЕР_2 ».

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на неправомірне використання електронних грошей, у своєму особистому кабінеті « ОСОБА_6 » прикріпив банківські рахунки, відкриті на своє ім`я у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які використовувались для проведення обміну електронних грошей, зокрема: № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , після чого ОСОБА_5 встановив на власний мобільний телефон марки «Redmi 10C», model: НОМЕР_6 , imei 1: НОМЕР_7 ; imei 2: НОМЕР_8 , програмне забезпечення у вигляді застосунку «WebMoney», «NTNLink» (VPN-сервіс виключно за допомогою якого здійснюється вхід в систему «WebMoney Transfer») з допомогою якого здійснював фінансові операції у забороненій платіжній системі «WebMoney Transfer».

Надалі, у період з 04.03.2021 по 15.05.2024, у не встановленому місці, однак, перебуваючи на території України, ОСОБА_5 умисно, з корисливою метою, систематично здійснював транзакції з придбання та публічного продажу електронних грошей WMZ, емітованих забороненою в Україні «WebMoney Transfer Ltd», в платіжній системі «WebMomey Transfer» різним фізичним особам на Інтернет-ресурсі «Exchanger.money» за варіативно запропонованим курсом продажу/придбання заборонених електронних грошей відповідно до української гривні, за що отримував кошти на особисті банківські рахунки, відкриті у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» під № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 .

За результатами продажу електронних грошей WMZ, емітованих забороненою в Україні «WebMoney Transfer Ltd», ОСОБА_5 отримував сповіщення у виді СМС-повідомлень від забороненої на території України платіжної системи «WebMoney Transfer» з номеру WebMoney.UA та E-num на власний абонентський номер НОМЕР_2 .

Після чого, у період з 04.03.2021 по 15.05.2024, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 незаконно користувався електронними грошима WMZ, емітованими забороненою в Україні платіжною системою «WebMoney Transfer Ltd», де у вказаній період здійснив 44 обміни електронних грошей WMZ, отримавши на особисті банківські рахунки, відкриті у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» під № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 грошові кошти, як дохід від продажу (транзакцій) таких електронних грошей в адресу різних фізичних осіб, в загальній сумі 73 337,5 грн.

Отже, ОСОБА_5 достовірно знаючи про заборону використання на території України платіжної системи «WebMoney Transfer», в порушення Рішень РНБО України від 14.05.2021 та 22.05.2024 з корисливою метою та з метою здійснення фінансових операцій направлених на одержання неконтрольованих державою доходів, упродовж 2021-2024 років неправомірно користувався електронними грошима WMZ, емітованими забороненою в Україні платіжною системою «WebMoney Transfer Ltd», шляхом їх протиправної конвертації в українську гривню на загальну сумі 73 337,5 грн за допомогою P2P платежів на особисті карткові рахунки банківської установи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 .

Він же, у період з 04.03.2021 по 15.05.2024, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що грошові кошти в загальній сумі 73 337,5 грн, які надійшли на його банківські рахунки від фізичних осіб, отримані від протиправного використання електронних грошей WMZ, емітованих забороненою в Україні «WebMoney Transfer Ltd», здійснив набуття, володіння, використання, розпорядження майном (грошовими коштами) одержаним злочинним шляхом, у тому числі шляхом здійснення фінансових операцій з таким майном за допомогою електронних платіжних засобів - зняття готівкових коштів, перераховування на оплату послуг, продуктів харчування, товарів, тощо, за наступних обставин.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019 № 361-IX (далі - Закон № 361-IX):

2) активи - кошти, у тому числі електронні гроші, інше майно, майнові та немайнові права;

23) доходи, одержані злочинним шляхом, - будь-які активи, одержані прямо чи опосередковано внаслідок вчинення злочину, зокрема валютні цінності, рухоме та нерухоме майно, майнові та немайнові права, незалежно від їх вартості;

65) фінансова операція - будь-які дії щодо активів клієнта, вчинені за допомогою суб`єкта первинного фінансового моніторингу або про які стало відомо суб`єктам первинного фінансового моніторингу, зазначеним у підпунктах «а»-«д» пункту 7 частини другої статті 6 цього Закону, у рамках ділових відносин з клієнтом, суб`єктам державного фінансового моніторингу, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, державним органам, що провадять діяльність у сфері запобігання та протидії, правоохоронним та розвідувальним органам України в рамках виконання цього Закону;

Відповідно до ст. 2 Закону № 361-IX дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб, їх філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, що забезпечують проведення фінансових операцій на території України та за її межами відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, органи місцевого самоврядування, правоохоронні та розвідувальні органи, інші державні органи України.

Згідно ст. 5 Закону № 361-IX до легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, належать будь-які дії, пов`язані із вчиненням фінансової операції чи правочину з доходами, одержаними злочинним шляхом, а також вчиненням дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких доходів, чи володіння ними, прав на такі доходи, джерел їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), а так само набуттям, володінням або використанням доходів, одержаних злочинним шляхом».

Так, ОСОБА_5 в результаті неправомірного використання електронних грошей WMZ (еквівалент американського долара), емітованих забороненою в Україні «WebMoney Transfer Ltd», в платіжній системі «WebMoney Transfer», отримав на особисті банківські рахунки грошові кошти як дохід від продажу (транзакцій) таких електронних грошей в адресу різних фізичних осіб в загальній сумі 73 337,5 грн.

У період з 04.03.2021 по 15.05.2024 за допомогою системи конвертації Exchanger.money ОСОБА_5 перерахував зі свого особистого кабінету «WebMoney Transfer» WMID 783 993 432 732 з відкритим гаманцем WMZ: Z63 (долар США) в адресу інших фізичних осіб WMZ (електронні гроші - еквівалент американського долара), та як наслідок отримав дохід, шляхом перерахування такими фізичними особами на особисті карткові рахунки, відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК»№ НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 коштів в сумі 73 337,5 грн.

Тим самим ОСОБА_5 умисно, з корисливою метою, достовірно знаючи, що грошові кошти в загальній сумі 73 337,5 грн, які надійшли на його банківські рахунки від фізичних осіб, отримані від протиправного використання електронних грошей WMZ, емітованих забороненою в Україні «WebMoney Transfer Ltd» набув майно, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, та володів таким майном (грошовими коштами), утримуючи його на особистих банківських рахунках.

У подальшому, ОСОБА_5 , у період з 04.03.2021 по 15.05.2024, перебуваючи в невстановленому місці, однак в межах території Полтавської області, діючи умисно, з корисливою мотивом, достовірно знаючи, що набуте повністю ним майно у виді грошових коштів в загальній сумі 73 337,5 грн одержане від протиправного використання електронних грошей WMZ, емітованих забороненою в Україні «WebMoney Transfer Ltd», здійснив фінансові операції з таким майном за допомогою електронних платіжних засобів (платіжні картки та мобільні платіжні інструменти), зокрема, частково знімав (отримував) готівкові грошові кошти, які у подальшому використовував на власний розсуд поза державним контролем, здійснював оплату послуг, продуктів харчування, товарів, тощо за допомогою електронних платіжних засобів, тим самим, здійснив використання та розпорядження таким майном (грошовими коштами), тобто здійснив легалізацію (відмивання) майна (грошових коштів), одержаного злочинним шляхом на суму 73 337,5 грн.

Цими діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 200 КК України, а саме неправомірне використання електронних грошей та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України, а саме набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансових операцій з таким майном, вчинене особою, яка знала що таке майно повністю одержано злочинним шляхом.

22.10.2025 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_4 на підставі статей 36, 468, 469, 470, 473, 474, 476 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості у рамках кримінального провадження, внесеного 29.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030.

05.12.2025 до суду у порядку ч. 8 ст. 474 КПК України надійшла нова угода, укладена 03.12.2025 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_4 на підставі статей 36, 468, 469, 470, 473, 474, 476 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості у рамках кримінального провадження, внесеного 29.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030.

Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами сторін, ОСОБА_7 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України, надавати правдиві показання під час судового розгляду кримінального провадження та сприяти у встановленні судом обставин вчинення злочинів. Підтвердити відомі йому та надані ним відомості у цьому кримінальному провадженні під час судового розгляду та надати вказані вище відомості під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних проваджень щодо інших осіб, причетних до використання забороненої на території України платіжної системи «WebMoney Transfer» та торгівлі на забороненому в Україні російському он-лайн сервісі Exchanger.money.

Сторони досягли відповідних домовленостей, призначення покарання ОСОБА_5 : за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі

3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 1 ст. 209 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік та з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України сторони погоджуються на призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік, з конфіскацією майна. На підставі ст. 75 КК України сторони погоджуються на звільнення підозрюваного ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладатимуться на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України будуть визначені судом при затвердженні угоди.

Відповідно до ст. 77 КК України додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 209 КК України, у виді конфіскації майна, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням не застосовується.

На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію шляхом конфіскації у ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 73 337,5 грн, що відповідають сумі легалізованих ним коштів.

Окрім цього, в порядку ст. ст. 96-1, 96-2 КК України та ст. 100 КПК України застосувати спеціальну конфіскацію, до вилученого та арештованого майна ОСОБА_5 , а саме: мобільного телефону марки «Redmi 10C», model: 220333QNY, imei 1: НОМЕР_7 ; imei 2: НОМЕР_8 із зарядним пристроєм до нього.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що 03.12.2025 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_4 на підставі статей 36, 468, 469, 470, 473, 474, 476 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості у рамках кримінального провадження, внесеного 29.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030. Угода відповідає положенням КПК України, укладена добровільно, без застосування примусу, погроз, за участю захисниці. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 ОСОБА_5 . Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді, застосувати спеціальну конфіскацію шляхом конфіскації у ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 73 337,5 грн, що відповідають сумі легалізованих ним коштів та до вилученого та арештованого майна ОСОБА_5 , а саме: мобільного телефону марки «Redmi 10C», model: 220333QNY, imei 1: НОМЕР_7 ; imei 2: НОМЕР_8 із зарядним пристроєм до нього. Вирішити питання речових доказів: оптичний диск залишити в матеріалах кримінального провадження, ноутбук та мобільний телефон повернути власникам.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України визнав повністю, зазначив що час, місце та спосіб вчинення ним кримінальних правопорушень, описаних в угоді про визнання винуватості від 03.12.2025, викладені правильно, вказані обставини відповідають дійсності, і він їх в повному обсязі визнає. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 03.12.2025. Крім того, обвинувачений вказав, що вказана угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, наслідки невиконання умов угоди.

Захисниця ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вважала можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим 03.12.2025. Указана угода була укладена добровільно, за її участі. Просила затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 200 КК України, а саме неправомірне використання електронних грошей та ч. 1 ст. 209 КК України, а саме набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансових операцій з таким майном, вчинене особою, яка знала що таке майно повністю одержано злочинним шляхом.

Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченим досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень ст. 474, 475 КПК України.

Судом встановлено, що під час досудового провадження між сторонами кримінального провадження - прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участі захисниці ОСОБА_4 укладено та підписано угоду від 22.10.2025 про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України.

05.12.2025 до суду у порядку ч. 8 ст. 474 КПК України надійшла нова угода, укладена 03.12.2025 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України.

За змістом якої ОСОБА_7 беззастережно зобов`язався визнати обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України, надавати правдиві показання під час судового розгляду кримінального провадження та сприяти у встановленні судом обставин вчинення злочинів. Підтвердити відомі йому та надані ним відомості у цьому кримінальному провадженні під час судового розгляду та надати вказані вище відомості під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних проваджень щодо інших осіб, причетних до використання забороненої на території України платіжної системи «WebMoney Transfer» та торгівлі на забороненому в Україні російському он-лайн сервісі Exchanger.money.

Сторони угоди узгодили призначення ОСОБА_5 покарання: за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 1 ст. 209 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 (один) рік та з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України сторони погоджуються на призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік, з конфіскацією майна. На підставі ст. 75 КК України сторони погоджуються на звільнення підозрюваного ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладатимуться на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України будуть визначені судом при затвердженні угоди.

Відповідно до ст. 77 КК України додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 209 КК України, у виді конфіскації майна, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням не застосовується.

Застосувати на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України спеціальну конфіскацію шляхом конфіскації у ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 73 337,5 грн, що відповідають сумі легалізованих ним коштів.

Окрім цього, в порядку ст. ст. 96-1, 96-2 КК України та ст. 100 КПК України застосувати спеціальну конфіскацію, до вилученого та арештованого майна ОСОБА_5 , а саме: мобільного телефону марки «Redmi 10C», model: 220333QNY, imei 1: НОМЕР_7 ; imei 2: НОМЕР_8 із зарядним пристроєм до нього.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. 468-470, 472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.

Судом вивчалась особа обвинуваченого ОСОБА_5 та встановлено, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом ІІІ групи, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внаслідок якого шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової заяви прокурору на укладання ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, надає згоду на призначення узгодженого угодою покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 200 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином та за ч. 1 ст. 209 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

На підставі викладених в угоді обставин, а також установлені під час розгляду угоди відомостей особистості обвинуваченого, на думку суду існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, з урахуванням особи обвинуваченого, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між прокурором і обвинуваченим угоди про визнання винуватості від 03.12.2025 та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 1 ст. 209 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік та з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік, з конфіскацією майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Згідно з ч. 2 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Конфіскація майна, як додаткове покарання за ч. 1 ст. 209 КК України, на підставі ст. 77 КПК України не застосовується, оскільки ОСОБА_5 звільняється від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин що обтяжують покарання, узгоджене сторонами угоди остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, без застосування конфіскації майна відповідно до ст. 77 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, суд вбачає за можливе встановити обвинуваченому ОСОБА_5 іспитовий строк тривалістю 1 рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Крім того, підлягає скасуванню арешт: який накладено ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Полтави від 22.09.2025 на ноутбук марки «ACER ASPIRE A 515-51», model: N17C4, s/n NXGVMEU33400; мобільний телефон марки «Redmi 10C», model: НОМЕР_6 , imei 1: НОМЕР_7 ; imei 2: НОМЕР_8 ; який накладено ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Полтави від 22.09.2025 на мобільний телефон марки «Redmi 10C», imei 1: НОМЕР_9 ; imei 2: НОМЕР_10 .

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до майна, отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 209 КК України шляхом конфіскації у ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 73 337,5 грн, що відповідають сумі легалізованих ним коштів.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України та ст. 100 КПК України застосувати спеціальну конфіскацію до мобільного телефону марки «Redmi 10C», model: 220333QNY, imei 1: НОМЕР_7 ; imei 2: НОМЕР_8 із зарядним пристроєм до нього.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, прокурор зазначив про відсутність підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 7, 100, 368-371, 373, 374, 394, 395, 468-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03 грудня 2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисниці ОСОБА_4 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України, та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі

3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

за ч. 1 ст. 209 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 (один) рік та з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначення остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 (один) рік, з конфіскацією майна.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покласти такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Строк додаткового покарання у виді обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 (один) рік, обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Відповідно до ст. 77 КК України додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 209 КК України, у виді конфіскації майна, не застосовувати до ОСОБА_5 з підстав звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Полтави від 22.09.2025 на ноутбук марки «ACER ASPIRE A 515-51», model: N17C4, s/n NXGVMEU33400; мобільний телефон марки «Redmi 10C», model: 220333QNY, imei 1: НОМЕР_7 ; imei 2: НОМЕР_8 ; на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Полтави від 22.09.2025 на мобільний телефон марки «Redmi 10C», imei 1: НОМЕР_9 ; imei 2: НОМЕР_10 .

На підставі ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів у сумі 73 337 (сімдесят три тисячі триста тридцять сім) грн 50 коп., отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України та відповідають сумі легалізованих ним коштів та конфіскувати їх у власність держави.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України та ст. 100 КПК України застосувати спеціальну конфіскацію до мобільного телефону марки «Redmi 10C», model: 220333QNY, imei 1: НОМЕР_7 ; imei 2: НОМЕР_8 із зарядним пристроєм до нього та конфіскувати їх у власність держави.

Речові докази:

- лазерний оптичний диск, отриманий 23.10.2024 від АТ КБ «ПриватБанк» - зберігати в матеріалах кримінального провадження, протягом всього строку зберігання;

- ноутбук марки «ACER ASPIRE A 515-51», model: N17C4, s/n NXGVMEU33400 - повернути законному володільцю ОСОБА_5 ;

- мобільний телефон марки «Redmi 10C», imei 1: НОМЕР_9 ; imei 2: НОМЕР_10 - повернути законному володільцю ОСОБА_9 .

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1