Справа № 461/811/26
Провадження № 1-кс/461/520/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

27.01.2026 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС І відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в :

старший слідчий в ОВС І відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням у кримінальному провадженні №0000211 від 22.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, погодженим Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Космач, Косівського району, Івано Франківської області, українця, громадянина рф, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , без визначення розміру застави із утриманням його у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19», терміном на 60 днів.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що 26.01.2026 ОСОБА_4 затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України. Того ж дня, в рамках кримінального провадження №0000211 від 22.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України. З урахуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та особи підозрюваної, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , сторона обвинувачення приходить до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання заперечили, просили визначити розмір застави.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000211 від 22.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що упродовж 2025 року, але не пізніше 25.09.2025, у ОСОБА_4 , який проживав у м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області, та достовірно знав, що у вказаному районі дислокуються певна кількість військових частин, де проходять військову службу чисельна кількість військовослужбовців, серед яких є особи, які бажають будь-яким спосіб назавжди ухилитись від військової служби, та будучи добре обізнаним в особливостях місцевості району, об`єктах військової інфраструктури, у тому числі наявність загороджень, блок-постів та інших перешкод, створених для унеможливлювання потрапляння сторонніх осіб на територію військових містечок Яворівського району Львівської області та запобігання самовільного залишення місця служби особовим складом, виник злочинний умисел на систематичне сприяння військовослужбовцям ухилитися від військової служби за грошову винагороду, шляхом надання порад, вказівок та засобів.

При цьому, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем у минулому достовірно знаючи, що військовослужбовці повинні виконувати обов`язки військової служби згідно Конституції України та законів України за місце проходження служби, а не вживати непередбачених законами заходів щодо ухилення від її проходження.

Зокрема, відповідно до ст. 65 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовослужбовці відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язані неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, в період воєнного стану, коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації проти України, а також те, що будь-яка форма ухилення військовослужбовця від військової служби має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, та те, що вказана протиправна діяльність створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження - безладдя та безкарності у Збройних Силах України, вчинив пособництво в дезертирстві за таких обставин.

Так, упродовж 2025 року, але не пізніше 25.09.2025, ОСОБА_4 при не встановлених обставин (час, місце, спосіб) розповсюдив серед невстановлених досудовим розслідуванням військовослужбовців Яворівського району Львівської області про можливість сприяти останнім в самовільному залишенні військової частини, шляхом надання останнім вказівок, як залишити її території і в подальшому власним транспортним засобом обіцяв останніх доставити до місць їх проживання.

Так, 25.09.2025 ОСОБА_4 , шляхом надання вказівок, допоміг громадянину України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 ) покинути місце несення служби, а саме територію Яворівського полігону (Львівська область, Яворівський район, с. Старичі), та в подальшому використовуючи транспортний засіб марки Volkswagen Golf д.н.з НОМЕР_2 , що належить на праві власності його дружині ОСОБА_10 , відвіз останнього до автозаправки «Amic Energy», що за адресою: Львівська область, с. Сокільники, Кільцева Дорога, неподалік Центрального автовокзалу м. Львова за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 109. Грошова винагорода за пособництво в дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах воєнного стану становила 4000 грн.

Крім того, 02.12.2025 ОСОБА_4 , шляхом надання вказівок, допоміг громадянину України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 ) покинути місце несення служби, а саме територію Яворівського полігону (Львівська область, Яворівський район, с. Старичі), та в подальшому використовуючи транспортний засіб марки Volkswagen Golf д.н.з НОМЕР_2 , що належить на праві власності його дружині ОСОБА_10 , відвіз останнього до автостоянки ТРЦ «Кінг-Крос Леополіс», що за адресою: Львівська область, с. Сокільники, вул. Стрийська, 30. Грошова винагорода за пособництво в дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах воєнного стану становила 5000 грн.

Крім того, 26.01.2026 ОСОБА_4 , шляхом надання вказівок, допоміг громадянину України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 ) покинути місце несення служби, а саме територію Яворівського полігону (Львівська область, Яворівський район, с. Старичі), та в подальшому використовуючи транспортний засіб марки Volkswagen Golf д.н.з НОМЕР_2 , що належить на праві власності його дружині ОСОБА_10 , відвіз останнього до закладу громадського харчування «Макдональдс», що за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 311Б. Грошова винагорода за пособництво в дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах воєнного стану становила 5000 грн.

26.01.2026 ОСОБА_4 затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України.

Того ж дня, в рамках кримінального провадження №0000211 від 22.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, а саме пособництво в дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах воєнного стану (санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином).

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються такими матеріалами кримінального провадження, а саме:

повідомленням оперативного підрозділу про вчинення кримінального правопорушення №17/6/1/4-802 від 22.07.2025;

протоколом від 06.10.2025 за результатами проведення зняття інформації з електронних комунікаційних мереж;

протоколом від 06.10.2025 за результатами проведення зняття інформації з електронних комунікаційних мереж;

протоколом від 04.10.2025 за результатами проведення контролю за вчиненням злочину;

протоколом від 03.10.2025 за результатами проведення відеоконтролю особи;

протоколами допитів свідка ОСОБА_11 від 18.11.2025, 13.01.2026;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 30.07.2025;

протоколами допитів свідка ОСОБА_12 від 14.01.2026, 26.01.2026;

протоколом затримання ОСОБА_4 від 26.01.2026;

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 26.01.2026.

іншими матеріалами кримінального провадження №0000211 від 22.07.2025.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Оцінюючи особу підозрюваного та інкриміноване йому кримінальне правопорушення, слідчий суддя вбачає наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, яких неможливо запобігти у разі перебування підозрюваної на волі, а саме:

переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, вищевказаний ризик підтверджується і тим, що оскільки злочин, який інкримінується останньому, є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час у ході розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а також осіб, які, можливо, причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень. Ураховуючи вищевикладене, у випадку застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, останній може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останнім допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування;

незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, які надали та у подальшому можуть надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього та інших невстановлених осіб, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства з метою зміни або відмови їх від показів;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Таким чином, застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України;

- підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якому він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, враховуючи ч.4 ст.183 КПК України, приходжу до висновку не визначати розміру застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів з моменту затримання, тобто до 26.03.2026 року включно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС І відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст складено 27.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1