Провадження № 11-сс/811/3323/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2025 року про накладення арешту на майно,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ Львівської обласної прокуратури звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено в період часу з 9 год. по 14 год. 32 хв. 10 листопада 2025 року в ході обшуку приміщення за місцем діяльності ТОВ «Індустрія-ЛВ» за адресою: м. Жовква, вул. Л. Українки, 77.

В обґрунтування клопотання покликався на те, що у провадженні Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ у Львівській області перебуває кримінальне провадження за № 0000020 від 23 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «Нафтогаз Тепло», використовуючи своє службове становище в супереч інтересах служби, діючи умисно з метою отримання неправомірної вигоди достовірно знаючи про непридатність для використання швидко споруджувальних захисних споруд цивільного захисту модульного типу ШСЗСЦЗ, уклали прямий договір із ТОВ «Індустрія-ЛВ» на постачання вказаних захисних споруд для персоналу об`єктів Філії, здійснивши при цьому повну його оплату на загальну суму в розмірі 6 800 000 грн., чим завдали тяжкої шкоди державним інтересам, що спричинило настання тяжких насідків.

В ході проведення досудового розслідування старшим детективом ТУ БЕБ у Львівській області ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2025 року, справа №463/10215/25, 10 листопада 2025 року в період з 9 год. по 14 год. 32 хв., проведено обшук приміщення за місцем діяльності ТОВ «Індустрія-ЛВ» за адресою: м. Жовква, вул. Л. Українки, 77, під час якого виявлено речі та майно, з клопотання про накладення арешту на які звернувся прокурор.

Речі та майно, вилучені в ході проведеного обшуку постановою детектива від 11 листопада 2025 року визнано речовим доказом в справі, оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Наголошував, що майно, на яке прокурор просив накласти арешт, саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

У зв`язку із чим виникла необхідність у накладені арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2025 року задоволено частково клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000020 від 23 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України..

Накладено арешт на майно, влучене в ході проведення обшуку офісного приміщення де фактично знаходиться ТО «Індустрія ЛВ» (), за адресою м. Жовква, вул. Л. Українки, 77, а саме на:

-папку чорного кольору із надписом «Накази під особові справи» ТОВ «Індустрія ЛВ» із наказами на 37 арк.;

-папку чорного кольору із надписом «Індустрія ЛВ рахунки/видат» із документами фінансово-господарської діяльності ТОВ «Індустрія ЛВ» на 112 арк..;

-папку синього кольору із надписом «631 жовтень» із документами фінансово-господарської діяльності ТОВ «Індустрія ЛВ» за жовтень 2024 року на 403 арк.;

-папку жовтого кольору із надписом «Сертифікати» із сертифікатами відповідності ТОВ «Індустрія ЛВ» за жовтень 2024 року на 135 арк.;

-папку синього кольору із надписом «631 січень «ТзОВ «Індустрія ЛВ» із документами фінансово-господарської діяльності ТОВ «Індустрія ЛВ» на 275 арк.;

-папку оранжевого кольору із надписом «631 листопада» » із документами фінансово-господарської діяльності ТОВ «Індустрія ЛВ» на 406 арк;

-папку оранжевого кольору із надписом «631 грудень» із документами фінансово-господарської діяльності ТОВ «Індустрія ЛВ» на 512 арк.;

- папку зеленого кольору із надписом «Індустрія ЛВ » із документами фінансово-господарської діяльності ТОВ «Індустрія ЛВ» на 190 арк.;

- папку оранжевого кольору із надписом «Договора Індустрія ЛВ » із документами ТОВ «Індустрія ЛВ» на 416 арк.;

- папку оранжевого кольору із надписом «361 Реалізація ТОВ «Індустрія ЛВ » із документами фінансово-господарської діяльності ТОВ «Індустрія ЛВ» на 414 арк.;

-папку синього кольору із надписом «Договори з покупцями» із документами фінансово-господарської діяльності ТОВ «Індустрія ЛВ» на 370 арк.;

-Технічний висновок «Обстеження, розрахунки та випробування швидко споруджувальних захисних споруд типу «Варта-1», «Варта-2» на 63 арк.;

-блокнот зеленого кольору із надписом «Цей блокнот вибуховий як Джевелін» із чорновими записами на 56 арк.;

-блокнот червоного кольору із надписом «VIENNA» із чорновими записами на 59 арк.;

-блокнот темно-червоного кольору із надписом «AVGUSTINO» із чорновими записами на 180 арк.;

-блокнот фіолетового кольору із чорновими записами на 658 арк.;

-блокнот темно-синього кольору із чорновими записами на 180 арк..

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 ,., в інтересах ТОВ «Індустрія ЛВ», подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, в частині накладення арешту на майно.

В доводах апеляційної скарги адвокат зазначає, що клопотання прокурора подане з пропуском 72 год. визначеного ухвалою слідчого судді, якою було повернуто клопотання про накладення арешту на майно.

Наголошує, що діяльність ТОВ «Індустрія ЛВ» була повністю паралізована, у зв`язку із накладенням арешту на вилучене майно.

Звертає увагу, що арешт накладається на конкретні документи, а не на папки, в яких знаходяться невідомі документи.

Також наголошує, що слідчим суддею проігноровано письмові заперечення та усні пояснення представників ТОВ «Індустрія ЛВ».

Наголошує, що в даному кримінальному провадженні ТОВ «Індустрія ЛВ» та ОСОБА_8 не має процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого, не має жодного відношення до кримінального провадження, окрім того відсутні належні підстави для накладення арешту на майно, не встановлено розміру шкоди.

В судове засідання з розгляду даної апеляційної скарги прокурора, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення такого, не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника власника майна. З урахуванням ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що неявка прокурора не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника власника майна на підтримку доводів апеляційної скарги, клопотання прокурора в якому він просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи та кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалами клопотання встановлено, що підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіальним управління Бюро економічної безпеки у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 23.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Нафтогаз Тепло», використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, діючи умисно з метою одержання неправомірної вигоди на користь юридичної особи ТОВ «Індустрія-ЛВ», достовірно знаючи про непридатність для використання швидкоспоруджувальних захисних споруд цивільного захисту модульного типу ШСЗСЦЗ, уклали прямий договір із ТОВ «Індустрія-ЛВ» на постачання вказаних захисних споруд для персоналу об`єктів Філій, здійснивши при цьому повну його оплату на загальну суму у розмірі 6 800 000 грн., чим завдали шкоди державним інтересам, що спричинило настання тяжких наслідків.

В ході проведення досудового розслідування старшим детективом ТУ БЕБ у Львівській області ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 27 жовтня 2025 року справа №463/10215/25, 10 листопада 2025 року в період часу з 09 годин 00 хвилин по 14 годину 32 хвилин, проведено обшук приміщень за місцем діяльності ТОВ «Індустрія ЛВ», за адресою: м. Жовква, вул. Лесі Українки, 77, під час проведення якого виявлено та вилучено речі та майно, з клопотанням про накладення арешту на майно.

Речі та майно, вилучені в ході проведення обшуку постановою детектива від 11 листопада 2025 року визнано речовими доказами по справі.

20 листопада 2025 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

25 листопада 2025 року клопотання прокурора задоволено частково слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова.

Перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення частково клопотання прокурора і накладення арешту на майно. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, майно на яке в клопотанні прокурор просить накласти арешт, відповідно до постанови старшого детектива визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є речовими доказами в розумінні положень КПК України. З метою забезпечення збереження речових доказів, майно повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, тому у слідчого судді було достатньо підстав для накладання арешту на це майно.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Таким чином, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2,3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів.

Окрім того, колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми не враховані апелянтами в їх доводах, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог в цій частині.

В оскаржуваній ухвалі та клопотанні про накладення арешту на майно, із посиланням на докази, наведено відомості, котрі, на думку колегії суддів, можуть переконати особу, яка не зацікавлена у результатах розгляду цієї справи (об`єктивний спостерігач) у тому, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України, у зв`язку із чим не заслуговують на увагу аргументи апелянта, що жодній особі в даному кримінальному провадженні не вручено обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Покликання апелянта на те, що накладений арешт є неправомірним втручанням у право власності власників майна не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки при накладенні такого враховано «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав власника майна. Окрім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності особи та інших майнових прав, а лише тимчасово обмежує їх.

Твердження апелянта, що клопотання прокурора подане з пропуском 72 год. визначеного ухвалою слідчого судді, якою було повернуто клопотання про накладення арешту на майно, апеляційний суд розцінює критично.

Частиною 3 ст. 172 КПК встановлено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Як установлено апеляційним судом, повний текст ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2025 року було проголошено 19 листопада 2025 року, копію ухвали слідчого судді отримано 20 листопада 2025 року, у зв`язку з чим перебіг 72-годинного строку для усунення недоліків об`єктивно міг розпочатися лише з моменту проголошення повного тексту ухвали (отримання повного тексту ухвали слідчого судді), а не з дати оголошення її резолютивної частини.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який неодноразово наголошував, що реалізація процесуальних прав сторони обвинувачення є неможливою без ознайомлення з мотивувальною частиною судового рішення, оскільки саме вона визначає обсяг і характер недоліків, що підлягають усуненню (зокрема, правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах щодо застосування статей 113, 171, 172 КПК України).

Окрім того, такий підхід відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої процесуальні строки мають застосовуватися з урахуванням принципу правової визначеності та реальної можливості сторони скористатися своїми процесуальними правами, а надмірний формалізм у їх застосуванні є неприпустимим (рішення ЄСПЛ у справах Miragall Escolano and Others v. Spain, Perez de Rada Cavanilles v. Spain).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що подання прокурором клопотання, яке надійшло на адресу суду 21 листопада 2025 року про накладення арешту на майно було здійснено в межах установленого слідчим суддею строку, а тому доводи апелянта щодо пропуску 72-годинного строку є безпідставними та не підтверджуються матеріалами справи.

Твердження апелянта про те, що слідчим суддею було проігноровано письмові заперечення та усні пояснення представників ТОВ «Індустрія ЛВ», є безпідставним, оскільки з матеріалів судового розгляду вбачається, що зазначені доводи сторони були вислухані слідчим суддею в судовому засіданні, оцінені в сукупності з іншими матеріалами клопотання, з наведенням причин, з яких суд дійшов відповідних висновків. Сам по собі факт незгоди сторони із прийнятим судовим рішенням або з оцінкою наведених нею аргументів не свідчить про їх ігнорування, а лише відображає реалізацію судом дискреційних повноважень щодо оцінки доказів і доводів сторін.

Доводи представника власника майна, що арешт може бути накладений виключно на конкретно визначені документи, а не на папки, у яких міститися документи невідомого змісту, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону. Із матеріалів провадження вбачається, що предметом арешту є документи як носії інформації, які мають значення для кримінального провадження, а їх розміщення у папках є лише способом зберігання та не змінює правової природи майна, на яке накладається арешт.

Окрім того, КПК України не містить вимоги щодо необхідності індивідуалізації кожного окремого документа у разі накладення арешту на сукупність документів, якщо вони об`єднані спільним предметом доказування та належать до одного джерела походження. За таких обставин накладення арешту на папки з документами, що містять відомості, які можуть бути використані як докази, відповідає меті арешту майна, визначеній статтею 170 КПК України, та не порушує прав власника понад необхідне.

Сам по собі факт того, що папки можуть містити різні документи, не спростовує обґрунтованості арешту, а може бути предметом оцінки під час подальшого вирішення питання про скасування арешту або повернення майна.

У ході апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані детективом матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, було враховано наведені в клопотанні старшого детектива правові підстави для арешту, а тому обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 не спростовують висновків слідчого судді.

Враховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2025 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4