Справа № 496/3277/25
Провадження № 1-кс/496/2071/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

скаржниці ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000124,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчої судді Біляївського районного суду Одеської області із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого від 13 листопада 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000124 від 14.06.2025 року. Зобов`язати слідчого продовжити досудове розслідування та усунути зазначені недоліки.

Скарга мотивована тим, що 13.11.2025 року дізнавачем ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000124 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вважає, що з моменту подачі заяви про вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 162 КК України слідчий не вчинив жодних слідчих дій направлених на збирання доказів. Слідчий належним чином не допитав потенційного підозрюваного, не допитав свідків події, не витребувано необхідних документів, не призначено експертиз тощо. Висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам, які підтверджуються матеріалами провадження. Вважає, що постанова не містить належного обґрунтування, що суперечить вимогам ст. 110, 284 КПК України. Закриття провадження у таких умовах призводить до порушення її прав як потерпілого та перешкоджає встановленню істини у справі. На думку скаржниці постанова є передчасною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Тому просить скасувати постанову слідчого від 13.11.2025 року про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні скаржниця подану скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Дізнавач та прокурор належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не прибула, що не перешкоджає розгляду скарги. Дізнавач надав до суду витребувані матеріали кримінального провадження № 0000124 від 14.06.2025 року за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом, а згідно ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши учасників судового засідання та дослідивши, матеріали кримінального провадження № 0000124 від 14.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та скаргу з доданими до неї матеріалами, слідча суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого дізнавача або прокурора, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчою суддею установлено, що СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській області з 14.06.2025 проводилось досудове розслідування кримінального провадження за № 0000124 за ч. 1 ст. 162 КК України. На підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області справа № 496/3277/25, провадження № 1-кс/496/983/25, щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 про вчинення відносно останньої кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 на протязі 10 років незаконно проживає в житловому будинку з надвірною спорудою за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно договору дарування посвідченого 01.10.2007 року Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5728, дублікат якого виданий 18.06.2008 року Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №2-2694 належить ОСОБА_3 , та яка не надавала будь якого дозволу ОСОБА_5 проживати в даному житловому будинку.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення визначено ч. 1 ст. 162 КК України.

Згідно диспозиції ст. 162 ч.1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.

13.11.2025 дізнавачем сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області, лейтенантом поліції ОСОБА_6 винесена постанова про закриття кримінального провадження.

Згідно оскаржуваної постанови дізнавача сектору дізнання ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 кримінальне провадження за № 0000124 від 14.06.2025 закрите, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

У своїй постанові про закриття кримінального провадження дізнавач сектору дізнання вказує, що в ході досудового розслідування не встановлено ознак умисного незаконного проникнення до житла або інших дій, спрямованих на порушення недоторканості житла громадян. Зазначено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 склалися цивільно-правові відносини щодо користування будинком, які не мають ознак кримінального правопорушення.

Посилання дізнавача, у постанові про закриття кримінального провадження, на те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 склалися цивільно-правові відносини щодо користування будинком, слідчий суддя не бере до уваги, оскільки слідчі органи не в повному обсязі виконали вимоги ст. 93 КПК України щодо повного, всебічного встановлення обставин даного кримінального правопорушення.

Тобто, висновки дізнавача, викладені в оскаржуваній постанові, були передчасними та не знайшли свого підтвердження в ході дослідження судом матеріалів кримінального провадження.

Оцінюючи на предмет законності вказану вище постанову про закриття кримінального провадження, суд враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Так, аналіз оскаржуваної постанови свідчить про те, що дізнавачем вимоги КПК України не дотримані, під час досудового розслідування обставини кримінального правопорушення не з`ясовані в повному обсязі, внаслідок чого рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без проведення всебічного і повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оскільки під час проведення досудового розслідування слідчий має вжити всі передбачені законом заходи для встановлення події кримінального правопорушення, перевірити всі обставини цього правопорушення, визначити правильну правову кваліфікацію скоєного кримінального правопорушення, і лише після проведення вичерпного переліку слідчих дій, надати кожному з доказів належної оцінки та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим, дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого, дізнавача має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 1 ч. 1, 2 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ч. 1,2 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова дізнавача складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Слід зазначити, що практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, це пряма прерогатива слідчого, дізнавача, як самостійної процесуальної особи, втручання в діяльність якої заборонено.

Згідно положень ч. 4 ст. 284 КПК України, слідчий, прокурор, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Виходячи з даних норм закону, закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, можливе лише шляхом прийняття слідчим, дізнавачем відповідної мотивованої постанови.

При винесенні постанови дізнавач посилається на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Слідча суддя відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог ст. 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, під час досудового розслідування дізнавач повинен був провести комплекс слідчих дій для з`ясування вищевказаних обставин, однак дізнавач у постанові про закриття кримінального провадження жодним чином не мотивував відсутність ознак складу кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

За загальними правилами, за відсутністю в діянні складу кримінально правопорушення кримінальне провадження закривається тоді, коли в дійсності було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке потягло за собою шкідливі наслідки, але відсутній один з елементів складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому слідча суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлена змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому, дізнавачу у кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідча суддя наділена лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак слідча суддя не може переймати на себе функції слідства, дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Однак слідча суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дізнавач зобов`язаний провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.

Отже рішення дізнавача про закриття кримінального провадження прийнято передчасно.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що постанову дізнавача про закриття кримінального провадження не можна визнати законною та обґрунтованою, суд доходить висновку про необхідність задоволення скарги та скасування постанови слідчої про закриття кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження № 0000124 від 14.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України - повернути СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 55, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000124 -задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 13.11.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №50000124 від 14.06.2025 за ч.1 ст. 162 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7