Справа № 314/2414/25
Провадження № 1-кп/314/788/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження за №0000065 від 23.01.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Запоріжжя, українці, громадянці України, яка має середню-спеціальну освіту, фізичній особі-підприємцю, раніше не судимій, розлученій, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, -

яка обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2025 о 16.30 водій ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , керувала автомобілем «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухалася проїзною частиною вул. Лесі Українки в межах с.Матвіївка, Матвіївської ТГ, Запорізького району, Запорізької області в напрямку автодороги «Харків Сімферополь».

В цей же час, по проїзній частині автодороги «Харків Сімферополь» в напрямку м. Запоріжжя, зліва направо відносно руху водія ОСОБА_3 , рухався автомобіль «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в салоні якого у якості пасажира на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Під час руху у вказаному напрямку, водій ОСОБА_3 , знаходячись на перехресті нерівноважних доріг, маючи технічну можливість уникнути ДТП, перед початком свого руху не переконалась, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надавши дорогу вищевказаному автомобілю «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі та почала рух, при цьому виїхала на смугу руху останнього, де допустила зіткнення з вищевказаним автомобілем «Renault Megane».

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні.

Своїми діями водій ОСОБА_3 , порушила вимоги п.п. 10.1, 16.11 та розділу 34 (дорожня розмітка 1.13), Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 16.11: « На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.».

- дорожня розмітка 1.13: «Позначає місце, де водій (велосипедист) повинен у разі потреби зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються перехрещуваною дорогою».

Невиконання водієм ОСОБА_3 вимог п.п.10.1, 16.11 та розділу 34 (дорожня розмітка 1.13) Правил дорожнього руху, згідно висновку судово інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП №СЕ-19/108-25/11559-ІТ від 23.05.2025 року, з технічної точки зору, знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №325п від 24.02.2025 потерпілий ОСОБА_6 отримав травму лівої нижньої кінцівки у вигляді пошкодження зв`язкого апарату лівого гомілковостопного суглоба (субтотального розриву передньої таранно-малогомілкової зв`язки, п`ятково-малогомілкової зв`язку, часткового розриву дельтоподібної зв`язки, пошкодження задньо-латерального зв`язкового комплекса та передньої нижньої міжгомілкової зв`язки, пошкодження утримувача сухожиль розгиначів та згинача сухожилля заднього великогомілкового м`яза), гематоми лівого гомілковостопного суглоба та стопи, що не є небезпечним для життя, проте викликає тривалий розлад здоров`я, та кваліфікується як тілесне ушкодження СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що утворилося за механізмом тупої травми від дії тупого предмета, в умовах вказаної дорожньо-транспортної пригоди за механізмом травми всередині салону транспортного засобу.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому, заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, посилаючись на те, що повністю відшкодувала завдану шкоду, щиро розкаялась, вину визнала в повному обсязі, раніше ніколи не притягувалась до кримінальної відповідальності. Розуміє суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття кримінального провадження.

Потерпілий у судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження підтримав, заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням з обвинуваченим, а також суду пояснив, що шкода відшкодована обвинуваченим, будь-яких претензій до обвинуваченого не має, з обвинуваченим примирилися.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання та закриття кримінального провадження не заперечував.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом (ч. 1 ст. 286 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі (ч. 3 ст. 12 КК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України є нетяжким, який вчинено з необережності та карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року умовою звільнення особи (обвинуваченого) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК України) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених уст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, раніше не судима, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, свою вину у вчиненні злочину визнала повністю, у скоєному щиросердно розкаялась. Шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок вчиненого нею злочину, відшкодувала. Потерпілий проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не заперечував та будь-яких претензій до обвинуваченої не має, з обвинуваченою примирилися, що підтверджується відповідною заявою потерпілого та позицією, яку потерпілий висловив під час проведення підготовчого судового засідання, запевнив суд, що примирився з обвинуваченим та не має до нього жодних претензій матеріального чи морального характеру.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

На стадії судового розгляду кримінального провадження в суді обвинувачена ОСОБА_3 примирилась з потерпілим та відшкодувала заподіяну ним шкоду.

Суд враховує правову позицію висловлену в постанові Верховного Суду від 13 серпня 2019 р. у справі № 537/1772/17 (провадження № 51-1493км19), де суд зазначив, що згідно з положеннями закону України про кримінальну відповідальність, примирення винного з потерпілим означає досягнення між ними угоди, в якій зафіксовано, що потерпілий примирився з винним, задоволений вжитими останнім заходами з відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди і внаслідок цього не заперечує проти звільнення винного від кримінальної відповідальності (чи просить про таке звільнення).

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання та звільнити останню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням потерпілого із обвинуваченою, закривши кримінальне провадження стосовно останньої, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Арешт накладений за ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.11.2023 по справі №314/5366/23, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

З обвинувального акту слідує, що розмір витрат на залучення експертів складає 18 445,98 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 закривається на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Закриття кримінального провадження стосовно особи з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 46 ККУ, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судової ї експертизи.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21), від 01 лютого 2024 у справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23).

В матеріалах кримінального провадження є документальне підтвердження, що процесуальні витрати на проведення експертиз становлять 18 445,98 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. 46 КК України, ст.ст.56,284,285,286,288,314,372 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд

УХВАЛИВ:

Звільнити обвинувачену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, на підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 23.01.2025 відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України скасувати:

- арешт на автомобілі «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.01.2025.

Речові докази:

- автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , доставлено до майданчику тимчасово вилученого автотранспорту ГУНП в Запорізькій області, по вул. Привокзальній 13, після набрання ухвали законної сили, повернути володільцю ОСОБА_3 .

- автомобіль «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ІНФОРМАЦІЯ_5 , після набрання ухвали законної сили, повернути ІНФОРМАЦІЯ_5 , як власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати на проведення судових експертих в розмірі 18 445,98 грн., а саме:

-судова інженерно-транспортна експертиза за експертною спеціальністю транспортно-трасологічні дослідження №СЕ-19/108-25/2635-ІТ від 21.03.2025, вартістю 6357,20 гривень;

-судова інженерно-транспортна експертиза за експертною спеціальністю дослідження технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/108-25/2634-ІТ від

18.02.2025- автомобілю «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 3979,5 гривень;

-судова інженерно-транспортна експертиза за експертною спеціальністю дослідження технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/108-25/2639-ІТ від

19.02.2025- автомобілю «Renault Megane» реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 4543,68 гривень;

-судова інженерно-транспортна експертиза за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму ДТГІ № СЕ-19/108-25/11559-ІТ від 23.05.2025 вартістю 3565,60 гривень, на користь держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Вільнянський районний суд Запорізької області

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

21.11.2025