Номер провадження: 11-сс/813/1397/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2025 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № №0000004 від 01.07.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого детектива Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 900 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 2 725 200 (два мільйона сімсот двадцять п`ять тисяч двісті) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), що свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, тому, враховуючи процесуальні ризики, які є високими, роль ОСОБА_8 в можливих протиправних діях, розмір отриманих доходів внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-3 КК України, що є виключними обставинами, слідчий суддя прийшов висновку, що застава у розмірі 900 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 2 725 200 грн., буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та просить її скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшення розміру застави з урахуванням вимог ч.5 ст.185 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

-клопотання слідчого є необґрунтованим;

-ризики, на які посилається слідчий у клопотанні не доведені, слідчий суддя взагалі не приділив уваги наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків;

-розмір застави, визначений слідчим суддею є занадто великим, та занадто непомірний для підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що Підрозділом Територіального управління БЕБ в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000004 від 01.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що незважаючи на встановлений законодавством порядок діяльності щодо організації та проведення азартних ігор, невстановлена в ході здійснення досудового розслідування особа (далі невстановлена особа), у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше червня 2023 року, знаходячись у невстановленому місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок неправомірних дій у сфері господарської діяльності, обрав способом здійснення своїх злочинних намірів незаконне отримання прибутку, як результат протиправного зайняття діяльністю з організації і проведення азартних ігор та організації і функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор, які проводяться в мережі Інтернет, на території міста Одеси, яка, відповідно до положень Закону, може проводитися виключно юридичною особою - резидентом України, за наявності у суб`єкта господарювання відповідних передбачених Законом ліцензій із використанням сертифікованого відповідно до Закону та підключеного до Державної системи онлайн-моніторингу грального обладнання та онлайн-систем організаторів азартних ігор, усвідомлюючи та розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розробив детальний злочинний план, направлений на досягнення мети незаконного збагачення від здійснення протиправної господарської діяльності, який полягав у вчиненні наступних послідовних дій:

- залучення до вчинення кримінального правопорушення інших осіб, узгодження та розподіл ролей між учасникам злочинної групи;

- підшукання приміщень на території м. Одеса, які б в подальшому використовувались в якості гральних залів для незаконного проведення азартних ігор на комп`ютерних симуляторах в електронному (віртуальному) казино, для чого необхідно облаштувати їх під інтерактивні ігрові зали, в тому числі за допомогою персональних комп`ютерів та іншої техніки;

- встановлення зв`язку з агентами ігрової платіжної системи «Champion» та «SimpleGames», з метою домовленості щодо перерахування відповідних сум грошових коштів на рахунки агентів, взамін на отримання логінів та паролів доступу до ігрових платіжних систем та надання створеній мережі інтерактивних гральних закладів віртуальних коштів для проведення незаконних азартних ігор;

- облаштування обраних приміщень спеціальною технікою, в т.ч. комп`ютерами, клавіатурами, комп`ютерними мишами, столами, камери внутрішнього та зовнішнього відеоспостереження з метою забезпечення належного функціонування гральних закладів;

- розподіл між співучасниками незаконного прибутку, отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, не маючи можливості одноосібно забезпечити належне функціонування значної кількості незаконних гральних закладів, розташованих у різних районах міста Одеси, оскільки для реалізації злочинного умислу необхідна участь кількох осіб, які б діяли за чітко розробленим планом, координуючи свої дії з іншими учасниками шляхом підтримання постійного зв`язку, в тому числі, використовуючи при цьому засоби мобільного і електронного зв`язку, із впровадженням та застосуванням у своїй діяльності елементів конспірації, що дозволило б уникнути кримінального переслідування з боку правоохоронних органів, невстановлена особа вирішила залучити до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ОСОБА_10 ) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ОСОБА_8 ), яким визначив роль співорганізаторів та делегував здійснення частини організаційно-розпорядчих функцій, а саме поклав на останніх функції старших менеджерів незаконних гральних закладів на території м. Одеса.

Роль та функції ОСОБА_10 та ОСОБА_8 визначались з урахуванням їх особистісних якостей, таких як комунікабельність, наявність досвіду у вказаній злочинній сфері, обізнаність про стратегію і тактику виявлення та розслідування кримінальних правопорушень, пов`язаних із організацією азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності.

Так, відповідно до розробленого невстановленою в ході досудового розслідування особою плану ОСОБА_10 та ОСОБА_8 повинні були організувати діяльність незаконних гральних закладів на території різних районів міста Одеси, а також кожен окремо забезпечити належне функціонування закріплених за ними гральних закладів з метою надання громадянам доступу до азартних ігор, шляхом залучення підконтрольних осіб в якості менеджерів гральних закладів, яким у подальшому було б делеговано частину організаційно-розпорядчих функцій.

У свою чергу, на ОСОБА_8 , як співорганізатора, невстановлена в ході досудового розслідування особа поклала виконання частини організаційно-розпорядчих функцій, а саме: встановлення графіку роботи незаконних гральних закладів, встановлення порядку та часу інкасації і перевезення грошових коштів, отриманих за результатом організації та проведення азартних ігор в підконтрольних гральних закладах, надання інструкцій залученим особам щодо порядку поведінки у разі проведення у гральних закладах будь-яких перевірок контролюючих та правоохоронних органів, вжиття заходів конспірації, координація та контроль роботи підлеглих осіб з числа менеджерів та адміністраторів-касирів незаконних гральних закладів.

За встановлених досудовим розслідуванням обставин, організована невстановленою в ході проведення досудового розслідування особою, спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 злочинна група у складі: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , особи матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, порушуючи регламентований порядок здійснення господарської діяльності та всупереч вимог Закону, умисно, із корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, отримання неконтрольованого державою прибутку, усвідомлюючи, що діяльності у сфері грального бізнесу, здійснюється виключно за наявності ліцензії, у період часу з червня 2023 року по грудень 2024 року, забезпечувала організацію та проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, та організацію і функціонування на території міста Одеси двох гральних закладів з метою надання доступу до азартних ігор, які проводяться в мережі Інтернет, тобто задля проведення та надання можливості доступу до азартних ігор на гральному обладнанні, умовою яких є сплата гравцем готівкових коштів, що дає змогу гравцю як отримати виграш в грошовому еквіваленті, так і не отримати його залежно від випадковості.

25 червня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч.2 ст. 203-2 КК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_8 , дослідження документів, наданих стороною обвинувачення, у сукупності формують у колегії суддів внутрішнє переконання щодо того, що мали місце обставини, про які зазначається у клопотанні та що до їх вчинення може бути причетний ОСОБА_8 , тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що вона має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави апеляційному суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 з метою уникнення можливих негативних наслідків кримінально-правового характеру може вжити заходів щодо незаконного впливу на свідків, експертів у кримінальному провадженні, а також переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Так, слідчий суддя визнав обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить до особливо тяжкого та корисливого злочину у сфері діяльності незаконних азартних ігор без відповідної ліцензії.

З огляду на встановлені обставини, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею під час розгляду клопотання не враховані дані про особу підозрюваного та його майновий стан, апеляційний суд визнає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, слідчий суддя врахував, що підозрюваний не має офіційних джерел доходів та не має у власності житла, що свідчить про те, що підозрюваний може переховуватися з огляду на покарання, яке загрожує у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого та висновками слідчого судді стосовно існування ризиків що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

Вказаний ризик є наявним з огляду на те, що після постановлення ухвали та визначення розміру застави, ОСОБА_8 заставу не вніс, на виклики детектива не з`являвся, у зв`язку з чим був оголошений у розшук на підставі постанови детектива від 04.07.2025 року.

В рамках даного кримінального провадження є наявним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків в рамках даного кримінального провадження, оскільки, відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків, експертів та їх дослідження.

Також, слідчий суддя врахував, що при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному необхідно врахувати, що відповідно до ч.8 ст.194 КПК України, до підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених цією главою.

Таким чином, до підозрюваного не могли бути застосовані більш м`які запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання або особистої поруки, про які просила сторона захисту.

Щодо вимог апеляційної скарги про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту або зменшення розміру застави, колегією суддів встановлено наступне.

Так, позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, в якому судом зазначено, що при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого, слід враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Водночас, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді щодо виключності зазначеного випадку, оскільки на це вказує характер інкримінованого підозрюваному злочину, тяжкість можливого призначеного покарання, характеристика сімейного та майнового стану останнього, а також його особиста роль у вчиненні інкримінованого злочину, тому розмір застави у межах, зазначених в п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, не буде здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому, апеляційний суд враховує обставини вчиненого злочину, тривалість можливої протиправної діяльності, кількість осіб, залучених до неї, дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу та приходить до висновку, що застава, як альтернативний запобіжний захід, з огляду на тяжкість вчиненого злочину, який є корисливим злочином у сфері діяльності незаконних азартних ігор без відповідної ліцензії, саме в розмірі 900 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньою мірою зможе гарантувати належне виконання ОСОБА_8 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається детектив у клопотанні.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника в частині того, що визначений розмір застави є непомірним для ОСОБА_8 з огляду на його сімейний та майновий стан, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки ОСОБА_8 офіційних джерел для існування не має, а його дохід складався з ведення, можливо, тривалий час протиправної діяльності, що може свідчити про наявність прихованих активів.

Доводи захисника про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою реєстрації, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки стороною обвинувачення надані докази того, що підозрюваний за адресою: АДРЕСА_1 відсутній, що свідчить про те, що вказаний запобіжний захід також вочевидь може виявитися неспроможним запобігти встановленим ризикам.

Водночас, у зв`язку з наявністю ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та можливості незаконного впливу підозрюваного на свідків, апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі, визначеному слідчим суддею, виправданим, а доводи сторони захисту в цій частині необґрунтованими, оскільки підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2025 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України у кримінальному провадженні №0000004 від 01.07.2024 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4