Справа № 574/152/25
Провадження № 1-кп/574/103/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000345 від 08.05.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, військовослужбовця, вогнеметника військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.04.2022 № 2 рядового ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 25.09.2023 № 271 солдат ОСОБА_3 вибув на лікування до КНП «Київський онкологічний центр», яке завершив 13.10.2023.

У подальшому, солдат ОСОБА_3 , 14.10.2023 грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, діючи в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, після завершення стаціонарного лікування в КНП «Київський онкологічний центр», шляхом обману приховав інформацію про виписку з медичного закладу та до місця розташування 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 не прибув, вибув до місця свого проживання в м. Київ, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

У зв`язку із діями ОСОБА_3 26.01.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_2 №27 останньому продовжено лікування через помилкове уявлення того, що ОСОБА_3 нібито проходить лікування в КНП «Київський онкологічний центр».

29.02.2024 ОСОБА_3 самостійно прибув до розташування військової частини НОМЕР_2 та приступив до подальшого виконання службових обов`язків.

Протягом періоду 14.10.2023 по 28.02.2024 ОСОБА_3 обов`язки військової служби за місцем її проходження в АДРЕСА_3 не виконував, на медичних обстеженнях у КНП «Київський онкологічний центр» не перебував, а завдяки обману, що створював уявлення про поважність причин його не явки на службу та перебування в медичному закладі, протиправно ухилявся від військової служби, перебуваючи переважну більшість часу за місцем свого проживання в м. Київ, де проводив час на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення на військову службу за наявності можливості для цього.

Крім того, згідно ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премії.

ОСОБА_3 протягом періоду з 14.10.2023 по 28.02.2024 обов`язки військової служби за місцем її проходження в с. Дяківка (Буринська громада) Конотопського району Сумської області не виконував, на медичних обстеженнях у КНП «Київський онкологічний центр» не перебував, а завдяки обману, що створював уявлення про поважність причин його не явки на службу та перебування в медичному закладі, протиправно ухилявся від військової служби, перебуваючи переважну більшість часу за місцем свого проживання м. Київ, де проводив час на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення на військову службу за наявності можливості для цього.

При цьому ОСОБА_3 , достовірно знаючи даний факт та усвідомлюючи, що обов`язки військової служби він не виконує за відсутності поважних причин, не має фактичних та правових підстав для нарахування та виплати йому грошового забезпечення, діючи з прямим умислом, шляхом обману, з метою отримання грошових коштів не повідомив військову частину НОМЕР_2 про завершення лікування, приховав інформацію про виписку з медичного закладу, у зв`язку з цим наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 продовжено лікування через помилкове уявлення того, що останній нібито проходить лікування в КНП «Київський онкологічний центр».

У зв`язку з даним обманом та приховуванням інформації про дійсне місце свого перебування у період з 14.10.2023 по 28.02.2024 фінансово-економічним відділом військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 безпідставно нараховано та виплачено грошове забезпечення на загальну суму 46329,00 гривень, внаслідок чого діянням останнього державі в особі військової частини НОМЕР_2 спричинено матеріальну шкоду у вищевказаному розмірі.

В судовому засіданні, обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що раніше проходив військову службу на посаді стрільця військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_4 та на підставі наказу командира вказаної частини 25.09.2023 року був направлений на лікування до КНП «Київський онкологічний центр». 13.10.2023 року він завершив лікування у вказаному медичному закладі та отримав відповідний епікриз, після чого мав повернутися до місця розташування військової частини для продовження військової служби. Однак, оскільки на той час його матір похилого віку була лежачою він поїхав додому в м. Київ для здійснення догляду за нею. При цьому він розумів, що під час відсутності його у військовій частині йому нараховується та виплачується грошове забезпечення. Після смерті та поховання матері він прибув до місця розташування військової частини НОМЕР_2 та 29.02.2024 року приступив до виконання військових обов`язків. Також обвинувачений щиро розкаявся у скоєному та повідомив, що на даний час він повністю відшкодував військовій частині грошове забезпечення в сумі 46329 грн., яке було йому виплачено за період, в який він не виконував обов`язки військової служби, а також продовжує нести військову службу в іншій військовій частині.

Заслухавши показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і сторонами кримінального провадження не оспорюються, з`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, суд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом було з`ясовано правильність розуміння учасниками провадження змісту цих обставин, не встановлено сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю та його показання відповідають фактичним обставинам справи, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за:

-ч.4 ст. 409 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем, ухилився від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, в умовах воєнного стану;

-ч.1 ст. 190 КК України, оскільки він заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких, передбачене ч.1 ст.190 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, а передбачене ч.4 ст. 409 КК України, є тяжким злочином, а також особу винного, який одружений, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем та має статус учасника бойових дій.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за можливе погодитися з думкою прокурора щодо можливості призначення останньому покарання за ч.4 ст.409 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі встановленої в санкції вказаної частини статті, а за ч.1 ст. 190 КК України покарання у виді штрафу.

Відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Крім того, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе на підставі ст.58 КК України, замінити обвинуваченому призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців.

На переконання суду саме таке покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не має.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.409 та ч.1 ст.190 КК України, та призначити йому покарання, а саме:

- за ч.4 ст.409 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік;

- за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.58 КК України замінити ОСОБА_3 призначене покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік, на службове обмеження для військовослужбовців, строком на 1 (один) рік з відрахуванням в доход держави 10 відсотків із суми його грошового забезпечення.

Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1