Справа № 489/33/26
Провадження № 1-кс/489/892/26
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

23 січня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене з прокурором ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0006410 від 17.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 та 3 статті 436-2 КК України, про арешт майна,

встановив:

Згідно з клопотанням, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у поширенні з 18.06.2025 до 04.11.2025 в мобільному застосунку «ТікТок» матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, вчиненому повторно. Слідчий просить накласти арешт на вилучений 21.01.2025 в ході обшуку за місцем мешкання підозрюваної ОСОБА_5 мобільний телефон «Samsung GalaxyM20», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , із сім-картками абонентських номерів НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , з метою його збереження як речового доказу, оскільки він має значення речового доказу та є необхідним для проведення експертизи, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий до суду не з`явився, надіславши заяву про підтримання клопотання та проведення судового розгляду за його відсутності. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі слідчого.

Підозрювана та її захисник до суду не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися вчасно та належним чином. Їхнє неприбуття, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0006410 від 17.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 та 3 статті 436-2 КК України, підозру про вчинення яких 21.01.2026 вручено ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування 21.01.2026 в ході обшуку домоволодіння за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 вилучено мобільний телефон «Samsung GalaxyM20», який дійсно має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, оскільки може містити відомості, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та є необхідним для проведення експертиз та огляду, а також визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні постановою слідчого від 21.01.2026.

Тому з метою забезпечення його збереження для досудового розслідування, встановлення обставин кримінального правопорушення та закінчення даного провадження необхідно накласти арешт на вказане майно.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом під час розгляду кримінального провадження, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно відповідає критеріям щодо речових доказів та потребує збереження для розслідування кримінального провадження накладенням на нього арешту, тобто шляхом вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Також санкціями ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, за якими ОСОБА_5 оголошено про підозру, передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна, у зв`язку з чим наявні підстави для накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення його конфіскації як виду покарання.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність задоволення клопотання. Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

У кримінальному провадженні №0006410 від 17.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 та 3 статті 436-2 КК України, накласти арешт на мобільний телефон «Samsung GalaxyM20», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , із сім-картками абонентських номерів НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , що належить підозрюваній ОСОБА_5 та був вилучений 21.01.2026 під час обшуку домоволодіння по АДРЕСА_1 ,

шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1