Справа № 135/1/26
Провадження № 1-кп/135/1/26
У Х В А Л А

іменем України

12.01.2026 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ладижина кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 21 жовтня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ; обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

1. Історія провадження

1 січня 2026 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом та додатками, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 21 жовтня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, складеного згідно з вимогами частини третьої статті 35 Кримінального процесуального кодексу України, для розгляду цього кримінального провадження визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 2 січня 2026 року призначено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні.

12 січня 2026 року прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .

2. Позиції сторін кримінального провадження

2.1. Позиція сторони обвинувачення

Прокурор ОСОБА_4 , діючи як сторона обвинувачення відповідно до вимог статей 22, 36, 337 Кримінального процесуального кодексу України, підтримав обвинувальний акт, подаваний до суду, та висловився за призначення кримінального провадження до судового розгляду в порядку, встановленому статтями 314316 цього Кодексу.

Прокурор повідомив, що клопотань чи заперечень, які перешкоджали б призначенню судового розгляду у розумінні частини третьої статті 314 КПК України (зокрема щодо закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акта прокурору або направлення провадження до іншого суду у зв`язку з непідсудністю), не заявляє.

Діючи в порядку, передбаченому статтями 131, 176178, 183, 315 КПК України, прокурор підтримав подане ним клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 та наполягав на його задоволенні у повному обсязі.

2.2. Позиція сторони захисту

Захисник ОСОБА_5 , належним чином повідомлена про дату, час і місце підготовчого судового засідання, у судове засідання не прибула, клопотань про відкладення судового розгляду чи повідомлень про поважні причини неприбуття, у тому числі у зв`язку з перебуванням у відпустці, до суду не надходило.

З огляду на відсутність передбачених статтями 52, 54 КПК України підстав для обов`язкової участі захисника у цьому кримінальному провадженні та зважаючи на волевиявлення обвинуваченого, суд визнав можливим продовжити підготовче судове засідання за відсутності захисника.

Обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи права, передбачені статтями 20, 42, 54 КПК України, не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду в порядку статей 314316 цього Кодексу та не заявляв клопотань, які перешкоджали б такому призначенню.

Обвинувачений також повідомив, що в цілому не заперечує проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданого в порядку розділу ІІ КПК України. Окрім того, обвинувачений заявив, що у межах підготовчого судового засідання, у тому числі під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, здійснюватиме свій захист самостійно, без участі захисника.

3. Призначення кримінального провадження до судового розгляду

Судом установлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, з урахуванням правил територіальної та інстанційної підсудності, визначених главою 3 Кримінального процесуального кодексу України, є підсудним Ладижинському міському суду Вінницької області.

Обвинувальний акт, поданий прокурором до суду, за своєю формою та змістом відповідає вимогам статті 291 КПК України, зокрема містить відомості, передбачені частиною другою цієї статті, та до нього належним чином долучено реєстр матеріалів досудового розслідування. Копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування були вручені обвинуваченому ОСОБА_3 та його захиснику ОСОБА_5 , що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження розписками.

Під час підготовчого судового засідання, проведеного відповідно до статей 314, 315 КПК України, судом було з`ясовано, що угоди про примирення або визнання винуватості в порядку, передбаченому статтями 468470, 472475 КПК України, у цьому кримінальному провадженні не укладалися, на затвердження суду не подавалися і розгляду не підлягають.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 48, 10 частини першої та частиною другою статті 284 КПК України, судом не встановлено. Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на зазначених підставах або про відмову від підтримання державного обвинувачення до суду не надходили.

Підстав невідповідності обвинувального акта вимогам статті 291 КПК України, які зумовлювали б необхідність його повернення прокурору на підставі пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України, судом не виявлено. Обвинувальний акт містить усі необхідні відомості, його структура та зміст не створюють перешкод для розгляду кримінального провадження по суті.

Обставин, що свідчили б про непідсудність кримінального провадження Ладижинському міському суду Вінницької області та потребу направлення його до відповідного суду для визначення підсудності відповідно до пункту 4 частини третьої статті 314 КПК України, також не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 314 КПК України, після виконання вимог статей 342345 цього Кодексу (які застосовуються на стадії підготовчого провадження згідно з приписами частини другої статті 314 КПК), головуючий з`ясував в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду. Прокурор та обвинувачений підтвердили готовність до призначення кримінального провадження до судового розгляду. Учасниками судового провадження не заявлено жодних клопотань, які перешкоджали б призначенню судового розгляду.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 14 частини третьої статті 314 КПК України (затвердження угоди, закриття провадження, повернення обвинувального акта прокурору, направлення до іншого суду для визначення підсудності), і про наявність підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта відповідно до пункту 5 частини третьої статті 314, статей 315, 316 КПК України.

У зв`язку з викладеним, суд переходить до розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , поданого відповідно до частини третьої статті 315 КПК України та розглядуваного з дотриманням правил, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

4. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу

Ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Строк дії цього запобіжного заходу визначено до 26 січня 2026 року включно.

12 січня 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, яке відповідно до статті 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів. Санкція частини п`ятої статті 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, які станом на момент розгляду клопотання не зменшилися, а саме: ризику переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачено.

Посилаючись на частину восьму статті 176 КПК України, прокурор зазначив, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 407 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України, а саме тримання під вартою, у зв`язку з чим застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого є неможливим. На підставі викладеного прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на строк 60 (шістдесят) днів.

Суд, дослідивши клопотання прокурора та додані до нього матеріали, заслухавши позицію прокурора та пояснення обвинуваченого, наданих відповідно до частини третьої статті 315 КПК України з дотриманням правил розділу ІІ цього Кодексу, дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

4.1. Правові підстави для розгляду клопотання

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення його дієвості. Відповідно до пункту 9 частини другої цієї ж статті одним із таких заходів є запобіжний захід.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до частини першої статті 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним у цій статті. Отже, застосування запобіжного заходу має забезпечувати ефективність кримінального провадження шляхом досягнення його завдань.

Підставою застосування запобіжного заходу згідно з частиною другою статті 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

4.2. Оцінка наявності та актуальності ризиків

Як убачається з ухвали слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були встановлені судом ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду, ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачено.

Суд установлює, що вказані ризики станом на момент розгляду клопотання не зменшилися і залишаються актуальними з огляду на наступне.

4.3. Ризик переховування від суду (пункт 1 частини першої статті 177 КПК України

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, відповідно до статті 178 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів. Санкція частини п`ятої статті 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Тяжкість можливого покарання є об`єктивним чинником, який свідчить про наявність у обвинуваченого вагомого мотиву ухилитися від кримінальної відповідальності шляхом переховування від суду.

Крім того, суд враховує, що кримінальне провадження здійснюється в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. У цих умовах існує реальна можливість неконтрольованого перетину лінії зіткнення або державного кордону України поза офіційними пунктами пропуску, що створює підвищений ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе безперешкодно переховуватися від суду і таким чином уникнути кримінальної відповідальності.

4.4. Ризик незаконного впливу на свідків (пункт 3 частини першої статті 177 КПК України)

Відповідно до статей 23, 95, 224, 225 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу (тобто показаннях, наданих слідчому судді під час досудового розслідування). Суд не має права обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому або прокурору, або посилатися на них.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що свідки у даній справі були безпосередніми очевидцями подій, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_3 , та які перебували з ним у службових відносинах. Обвинувачений знає особисто цих свідків, що створює об`єктивну можливість підтримувати з ними контакти і здійснювати на них незаконний вплив з метою схиляння до зміни раніше наданих показань або до відмови від їх надання в суді.

Оскільки свідки ще не допитані судом під час судового розгляду, а їхні показання мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на них з боку обвинуваченого залишається актуальним і обґрунтованим.

4.5. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення (пункт 5 частини першої статті 177 КПК України)

Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини або місця служби в умовах воєнного стану, тобто в ухиленні від виконання обов`язків щодо проходження військової служби. За обставинами кримінального провадження існує реальний ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, продовжуватиме ухилятися від проходження військової служби в умовах воєнного стану, що становитиме продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачено.

Отже, суд переконується, що ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу ухвалою слідчого судді від 28 листопада 2025 року не зменшилися і залишаються актуальними на момент розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії цього запобіжного заходу. Доказів протилежного судом не встановлено.

4.6. Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу

Відповідно до частини восьмої статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 407 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України, тобто тримання під вартою.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 є військовослужбовцем і обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України, в умовах дії воєнного стану на території України застосування щодо нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, унеможливлюється імперативною нормою частини восьмої статті 176 КПК України.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .

4.7. Питання про визначення застави

Згідно з частиною четвертою статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 407 Кримінального кодексу України.

Враховуючи виключний характер інкримінованого обвинуваченому діяння, вчиненого в умовах воєнного стану, високий ступінь його суспільної небезпеки, а також встановлені судом ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, суд переконаний, що визначення застави у цьому кримінальному провадженні не є доцільним та не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин, керуючись положеннями частини четвертої статті 183 КПК України і з огляду на дію воєнного стану, суд вважає за необхідне реалізувати надане законом дискреційне право та не визначати розмір застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись статями 131133, 177, 178, 183, 194, 197, 314-315, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 5 ст. 407 КК України судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області (м. Ладижин, вул. Енергетиків, 13) на 11 год 30 хв 19 січня 2026 року.

Розгляд кримінального провадження здійснюватиметься суддею ОСОБА_1 одноособово.

Викликати для участі у судове засідання прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 березня 2026 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя