Справа № 761/3081/24
Провадження № 1-кс/761/2642/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

представника заявника ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача - старшого слідчого в ОВС першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 12.01.2024 про закриття кримінального провадження № 0000777, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України,

в с т а н о в и в :

до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача - старшого слідчого в ОВС першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 12.01.2024 про закриття кримінального провадження № 0000777, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Свою скаргу ОСОБА_3 мотивує тим, що рішення дізнавача про закриття кримінального провадження №0000777, є необґрунтованим, незаконним та невмотивованим та таким, що прийняте з порушенням вимог КПК України щодо повноти та всебічності з`ясування обставин, які підлягають доказуванню, без здійснення слідчих та процесуальних дій для встановлення об`єктивної істини.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримав скаргу з мотивів у ній наведеним та просив скаргу задовольнити, а постанову скасувати.

Дізнавач ОСОБА_4 просив повернути вказану скаргу, оскільки вважав, що скарга підлягає поверненню, оскільки орган досудового розслідування зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, тобто в межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва, а тому не підлягає розгляду цим судом.

Заслухавши представника заявника та дізнавача, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 000777, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, вважаю за необхідне скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як убачається з наявних у розпорядженні суду матеріалів, 12.01.2024 старший слідчий в ОВС першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000777 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, постановив кримінальне провадження закрити, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Суд погоджується з доводами заявника про необґрунтованість постанови, у зв`язку із чим вказана постанова підлягає скасуванню.

Так, кримінальне провадження №0000777 розпочате на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2022, за заявою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 від 21.08.2021 про вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з оскаржуваної постанови, в ході дізнання були зібрані докази, а саме дані, що містяться у показаннях свідка ОСОБА_5 , який підтвердив обставини викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, показаннях свідка ОСОБА_6 , який повідомив, зокрема про те, що нікому не надавав дозволу на оприлюднення висновку в мережі інтернет, та вважає, що цей висновок не містить конфіденційної інформації, містить лише персональні дані ОСОБА_5 та інших учасників судового процесу; у показаннях допитаного, як свідка експерта ОСОБА_7 , який вказав, що передав висновок особисто адвокату ОСОБА_6 , та йому не відомо хто міг передати вказаний висновок ГО «Всеукраїнська асоціація поліграфологів»; у протоколі огляду огляду веб-сайту ГО «Всеукраїнська асоціація поліграфологів», на якому виявлено скан-копію висновку експетра ОСОБА_7 ; у листі ГО «Всеукраїнська асоціація поліграфологів»№ 1-21.12.2023 від 21.12.2023 за підписом президента Всеукраїнської асоціації поліграфологів ОСОБА_8 , згідно із якими зазначено, що оскільки опублікована скан-копія висновку не містить конфіденційної інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про інформацію», що виключає необхідність згоди на її поширення, наявність будь-яких порушень з боку ГО заперечує, крім того вважає, що оскільки вказаний висновок був оприлюднений у відкритому судовому засіданні, він не може визнаватись конфіденційною інформацією; у відповіді з Офісу Генерального прокурора, згідно із якими, відомостей про долучення висновку до матеріалів судової справи чи надання його ГО «Всеукраїнська асоціація поліграфологів» не встановлено. На підставі вказаних доказів, слідчий проаналізувавши їх зміст постановив кримінальне провадження закрити, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України. Приймаючи вказане рішення дізнавач посилається на те, що скан копія висновку ОСОБА_7 , яку було розміщено на офіційному веб-сайті ГО «Всеукраїнська асоціація поліграфологів» містить персональні дані ОСОБА_5 та не містить конфіденційної інформації, перелік якої визначено ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію».

З такими висновками слідчий суддя не погоджується виходячи з наступного.

Так, кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України наступає за незаконне збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу або незаконна зміна такої інформації, крім випадків, передбачених іншими статтями цього Кодексу.

Предметом вказаного кримінального правопорушення є конфіденційна інформація про особу.

Конфіденційною інформацією про особу закон визнає відомості, які знаходяться у володіння, користуванні або розпорядженні окремих фізичних чи юридичних осіб і поширюються за їх бажанням відповідно до передбачених ними умов. Закон зобов`язує певні категорії осіб зберігати в таємниці відомості про громадян, які стали їм відомі, у зв`язку із здій здійсненням професійної чи службової діяльності, а також визначає певні види відомостей, які не підлягають розголошенню. Зокрема, не можуть бути розголошені відомості, які стосуються особистого життя людини, зібрані в результаті оперативно-розшукової діяльності та досудового розслідування. Інформація про приватне життя особи, не може бути використана інакше, як для виконання завдань професійної діяльності. Кожен, кому наданий доступ до інформації про приватне життя в процесі кримінального провадження, зобов`язаний запобігати розголошенню такої інформації. Суб`єкт персональних даних має право на захист своїх персональних даних, які обробляються в базах персональних даних. А обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватись лише з метою та у спосіб, визначений законом.

Тобто, в даному випадку конфіденційною інформацією є саме зміст висновку експертизи, у якій зазначені персональні дані ОСОБА_5 , які у сукупності зі змістом висновку є конфіденційною інформацією, яка відповідно до положень ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» не може бути розголошеною без згоди ОСОБА_5 .

Крім того, як убачається з наданих в розпорядженні судом матеріалів, в судовому засіданні не було допитано ряд свідків, щодо обставин передачі та отримання висновку ГО «Всеукраїнською асоціацією поліграфологів».

Отже, враховуючи, що відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Та, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора та слідчого.

Частиною 4 статті 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Дізнавач при винесенні оскаржуваної постанови, вказаних вимог закону не дотримався, оскільки не вжив вичерпних заходів для встановлення об`єктивної істини у справі, не зібрав достатньо доказів для прийняття відповідного процесуального рішення, належним чином не надав оцінки цим доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності.

Викладене свідчить про однобічність та неповноту досудового розслідування, про необґрунтованість висновків дізнавача щодо закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 182 КК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку про необхідність скасування постанови, як незаконної та необґрунтованої.

Доводи слідчого наведені клопотанні про повернення вказаної скарги, щодо того, що вказана скарга адвоката ОСОБА_3 може бути розглянута лише Печерським районним судом м. Києва не заслуговують на увагу, оскільки, згідно з даними, розміщеними на офіційному веб-сайті Державного бюро розслідувань (https://dbr.gov.ua/grafik-osobistogo-priyomu-gromadyan-kerivnictvom-derzhavnogo-byuro-rozsliduvan, https://dbr.gov.ua/dostup-do-publichnoi-informacii), Центральний апарат ДБР, до складу якого входить і Головне слідче управління, знаходиться а адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 15.

Отже, місцезнаходження органу досудового розслідування Державного бюро розслідувань знаходиться у Шевченківському районі міста Києва, тобто в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, а тому дана скарга підлягає розгляду слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва .

Інші порушені в скарзі питання не входять до повноважень слідчого судді відповідно до положення ст. 307 КПК України, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 22, 25, 26, 91, 92, 110, 284, 303, 306, 307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Скаргу - задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача - старшого слідчого в ОВС першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 12.01.2024 про закриття кримінального провадження № 0000777, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1