ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/322/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-кп/817/322/25 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2025 року про продовження щодо ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора, продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 31 жовтня 2025 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник обвинуваченого посилається на те що: судові рішення про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою суттєво погіршили його становище, оскільки судом не було визначено розмір застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України; безпідставно не враховані судом першої інстанції позитивні характеристики обвинуваченого, надані стороною захисту; не надано стороною обвинувачення жодного об`єктивного чи прямого доказу причетності ОСОБА_7 до інкримінованих злочинів; відсутні правові підстави для подальшого тримання під вартою, оскільки заявлені прокурором ризики знизилися та фактично відпали, а нових даних на їх підтвердження немає; ризики, на які посилається обвинувачення, повторюються без зміни ще зі стадії досудового розслідування, не містять конкретики та не підтверджені доказами; немає даних, що ОСОБА_7 намагався переховуватися від слідства чи суду, чинити тиск на свідків, знищувати або спотворювати докази, чи іншим чином перешкоджати провадженню; обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, сім`ю, похилу матір, за якою він доглядає, позитивну громадську репутацію та активну участь у допомозі ЗСУ; тривале перебування під вартою (1 рік і 9 місяців) без нових обґрунтованих ризиків є безпідставним та порушує його права; стан здоров`я ОСОБА_7 погіршується, у місцях тримання під вартою йому неможливо надати належну медичну допомогу, що створює реальну загрозу його життю та здоров`ю; з урахуванням віку обвинуваченого, його сімейних та соціальних обставин, належного поводження та відсутності судимостей, існують всі підстави для відмови у задоволенні клопотання обвинувачення про подальше тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів у ній викладених, прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

На розгляді у Тернопільському міськрайонному суді перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000115 від 11 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263, ч. ч. 1, 2 ст. 263-1, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194 КК України.

Місцевий суд продовжуючи щодо обвинуваченого строк тримання під вартою виходив з того, що ризики його переховування від суду, знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення, які були встановлені при вирішенні питання про застосування щодо нього вказаного запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати й на даний час та вони виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого з огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.ч.1,2 ст.263-1, ч.2 ст.189, ч.2 ст.28 ч.4 ст.189, ч.2 ст.194 КК України, одне з яких є особливо тяжким злочином та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому, усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та вид покарання, яке йому загрожує, ОСОБА_7 може умисно переховуватись; перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, здійснюється дослідження письмових та речових доказів, жоден потерпілий та свідок у межах судового розгляду покази ще не надав. ОСОБА_7 відомі місця проживання потерпілих та свідків, а відтак останній як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на них з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду; також ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які залишаються не відшуканими та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема встановлення особи у співучасті з якою ОСОБА_7 вимагав грошові кошти у потерпілої; спосіб вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень вказують на те, що ОСОБА_7 може бути причетний до інших злочинів, вчинених аналогічним способом; крім того ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, яким передувала підготовка до їх вчинення та їх подальше приховування, а тому, за таких обставин, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України є цілком ймовірним; також ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні багатоепізодних кримінальних правопорушень, пов`язаних з вимаганням грошових коштів, способом підвищеної суспільної небезпеки, інкриміновані кримінальні правопорушення вчинені у різний довготривалий проміжок часу, в результаті ретельної підготовки та планування, що свідчить про стійкість протиправної поведінки особи обвинуваченого, підвищену суспільну небезпеку.

Також суд урахував дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я , та те, що будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою на даній стадії процесу не встановлено, крім того на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, здійснюється дослідження письмових та речових доказів, жоден потерпілий та свідок у межах судового розгляду покази ще не надав, тому прийшов до висновку щодо неможливості застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу. З наведеним погоджується і колегія суддів.

Перевіряючи твердження апелянта щодо необгрунтованості підозри у скоєнні ним вказаних злочинів колегія суддів виходить з того що її існування було предметом неодноразової перевірки під час застосування щодо нього вказаного запобіжного запобіжного заходу та його продовження як на стадії досудового слідства так і під час судового розгляду у вказаній ухвалі та на даний час є всі підстави стверджувати про те що зібрані органом досудового розслідування докази можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому що він міг вчинити ці злочини, а обставини, які характеризують особу ОСОБА_7 не зможуть в достатній мірі запобігти настанню існуючих ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінки підозрюваного з огляду на тяжкість злочинів, суворість покарання, спосіб їх вчинення та інші вищенаведені обставини.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, та відповідно скасування оскаржуваної ухвали суду про продовження щодо нього строку тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2025 року про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді