УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31.07.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000617 від 17.07.2024, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва з ДУ «Київський слідчий ізолятор» надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань (далі - ДБР) ОСОБА_4 від 31.07.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000617 від 17.07.2024.

В обґрунтування скарги вказано, що оскаржувана постанова не містить жодних ознак наявності в ній мотивів прийняття, їх обґрунтування та не встановлення об`єктивних даних щодо завдання ОСОБА_3 будь-якої моральної або матеріальної шкоди.

Також зазначено, що слідчим розслідується кримінальне провадження за фактом завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, що супроводжувалися насильством або погрозою застосуванням насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісним і таким, що ображають особисту гідність потерпілого, діями. Але слідчий під час проведення досудового розслідування не вчинив жодних дій, спрямованих на встановлення розміру шкоди ОСОБА_3 та на цій формальній підставі відмовив у визнанні його потерпілим.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 , вважаючи постанову передчасною та необґрунтованою, просив слідчого суддю:

1) скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління ДБР ОСОБА_4 від 31.07.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000617 від 17.07.2024;

2) зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління ДБР ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про залучення його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000617 від 17.07.2024.

ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив надати йому час для долучення додаткових доказів на її обґрунтування, оскільки в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» він самостійно не має такої можливості.

У подальшому, від його захисника ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій він просив долучити до матеріалів справи додаткові матеріали та здійснювати розгляд скарги без їх участі.

Слідчий ДБР у судові засіданні вкотре не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 107, ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників процесу та без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, долучені до неї документи, прийшов до наступного висновку.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Встановлено, що у провадженні Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівникам правоохоронних органів та суддями головного слідчого управління ДБР перебуває кримінальне провадження № 0000617 від 17.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва № 761/7363/24 від 29.03.2024, якою зобов`язано уповноважених осіб Державного бюро розслідувань розпочати досудове розслідування за фактами, викладеними у заяві ОСОБА_3 від 19.09.2024 щодо неправомірних дій працівників Служби безпеки України.

ОСОБА_3 звернувся до ДБР із заявою про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, яка обґрунтована тим, що досудове розслідування розпочато на підставі його заяви, в якій він описує обставини про вчинення працівниками Служби безпеки України відносно нього неправомірних дій, що полягали у завданні фізичної, моральної шкоди, а також шкоди діловій репутації.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31.07.2025 прийнято рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Мотивуючи оскаржувану постанову слідчий вказав, що під час досудового розслідування не встановлено об`єктивних даних щодо завдання ОСОБА_3 будь-якої матеріальної або моральної шкоди.

У відповідності до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови, повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Досліджуючи зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя приходить до висновку про її невідповідність ч. 5 ст. 110 КПК України, з огляду на те, що слідчим тільки вказано, що під час досудового розслідування не встановлено об`єктивних даних щодо завдання ОСОБА_3 будь-якої шкоди, проте, не вказано на підставі яких відомостей слідчим зроблено такий висновок.

Таким чином, на переконання слідчого судді, оскаржувана постанова є необґрунтованою, не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого, а також не містить жодного посилання на конкретні обставини, що послугували достатньою підставою для висновку про недоведеність факту заподіяння ОСОБА_3 якої-небудь шкоди, передбаченої ст. 55 КПК України, кримінальним правопорушенням, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000617 від 17.07.2024.

Аналогічна позиція викладена й у рішеннях Європейського суду з прав людини, винесених у справах «Шевченко проти України» (заява № 32478/02) та «Трубніков проти росії» (скарга № 49790/99), практика якого згідно ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, зокрема, виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці відповідно до національного законодавства та є неприйнятним, оскільки таким чином він позбавляється можливості приймати участь у ході розслідування.

Так, розслідування кримінального провадження № 0000617 від 17.07.2024, здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, що супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Таким чином, слідчий суддя зазначає, що сама кваліфікація, за якою здійснюється кримінальне провадження, передбачає наявність особи, відносно якої вчиненні дії, визначенні в диспозиції ч. 2 ст. 365 КК України.

Враховуючи, що така особа, очевидно, випливає з суті кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000617 від 17.07.2024, висновок слідчого про відмову у визнанні потерпілим в редакції постанови від 31.07.2024 виглядає спірним і недостатньо логічним.

Так, на переконання слідчого судді повна та всебічна оцінка доводам особи, що заявила про те, що є потерпілою від кримінального правопорушення, неможлива без проведення допиту такої особи, адже саме під час такого допиту, особа, яка стверджує, що є потерпілою від злочину, може більш детально викласти свої доводи слідчому чи прокурору, а вони можуть усунути всі сумніви, які у них можуть виникнути під час попередньої оцінки обставин, викладених у клопотанні про визнання особи потерпілим.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови від 31.07.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000617 від 17.07.2024, а тому скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 55, 110, 303, 306-307, 309, КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31.07.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000617 від 17.07.2024.

Зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , або іншого слідчого, який призначений старшим слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000617 від 17.07.2024, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим слідчих у кримінальному провадженні № 0000617 від 17.07.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1