Справа № 628/2662/19
№ 1-кп/183/642/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000479 від 03.04.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Куп`янськ, Харківської обл., громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харків, Харківської обл., громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що 03 квітня 2017 року близько о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , на автомобілі марки «ВАЗ 21083» з державним номером « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_6 , прибули на вулицю Наукову смт.Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області. Після чого, маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету наживи, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 прослідували до будинку АДРЕСА_3 , де зайшовши до четвертого під`їзду вказаного будинку у період часу з 15 годин 15 хвилин до 15 години ЗО хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не представилось можливим, впевнившись в том, що їх злочинні дії ні ким помічені не будуть, шляхом підбору заздалегідь підготовлених відмичок, відкрили двері квартири АДРЕСА_4 та спільно з ОСОБА_5 проникли в середину вказаної квартири, яка належить ОСОБА_7 , звідки таємно викрали портмоне, в якому знаходились кошти останньої в сумі 440 гривень, а також особисті документи ОСОБА_8 , а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , талон серії НОМЕР_2 від 11.09.2003, медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом серії 2МДК №814008, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , пластикова картка на знижку на сервісне обслуговування та придбання запчастин у автоцентрі «Volkswagen» за №3040, пластикова картка на сервісне обслуговування «Volkswagen Assistance» серії НОМЕР_4 , свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_5 , посвідчення ветерана праці серії НОМЕР_6 , картонний фрагмент з рукописним текстом, паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , страховий поліс «Оранта» серії ОНВ №0110462, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли розпорядившись ним на свій розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 440 гривень

Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні ОСОБА_4 просив закрити кримінальне провадження у з зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Прокурор в судовому засідання не заперечував проти закриття кримінального провадження з вищезазначених підстав.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, суд бере до уваги правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що містяться в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), згідно яких, Закон №3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2017 року становить 1600 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 800 гривень на 2017 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст. 51 КУпАП) становить 1600 гривень.

Як вбачається з обвинувального акту вартість викраденого ОСОБА_4 майна становить 440 грн., що є меншим розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 03 квітня 2017 р.. Тому таке діяння не є кримінально караним.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність закриття даного кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні судом поставлене питання щодо закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сил.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти розгляду даного питання без участі ОСОБА_5 . Просив суд виділити матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_5 в окреме провадження та оголосити його розшук.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили.

Судом встановлено, що вироком від 18 лютого 2021 р. Куп`янського міськрайонного суду Харківської області (справа № 628/4249/15) ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України.

З мотивувальної частини вироку від 18 лютого 2021 р. Куп`янського міськрайонного суду Харківської області (справа № 628/4249/15) вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні того самого кримінального правопорушення, яке йому пред`явлене в межах кримінального провадження, що розглядається.

Вказаний вирок набрав законної сили 23 березня 2021 р.

Таким чином судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність закриття даного кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України.

При цьому суд звертає увагу на те, що в судове засідання 19.09.2025 р. обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили. Кримінальне провадження підлягає негайному закриттю, якщо стане відомо, що по тому самому обвинуваченню існує вирок суду, який набрав законної сили (ч. 1 та ч. 2 ст. 19 КПК України).

Як встановлено судом щодо пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_5 в межах кримінального провадження, що розглядається, обвинувачення вже є вирок, який набрав законної сили. У зв`язку з цим подальше кримінальне переслідування, вжиття заходів, передбачених КПК України (зокрема привід, розшук та інш.) щодо ОСОБА_5 не допускається, а кримінальне провадження підлягає закриттю.

При цьому в даному випадку вирішення питання закриття кримінального провадження не погіршує положення обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому на переконання суду вказане питання можливо вирішити без участі обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись п. 4-1, п. 6 ч. 1 ст. 284, 369, 371, 372, 376, 479-2 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 03.04.2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 03.04.2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - закрити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сил.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1