Справа № 465/173/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/576/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові кримінальне провадження №0000551 від 02.09.2022 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Франківського районного суду м.Львова від 01 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Франківського районного суду м.Львова від 01 травня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436 -1 КК України та призначено покарання у вигляді 1 ( одного ) року позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , використовуючи комп`ютер із системним блоком чорного кольору, в якому містився жорсткий диск виробника SM224-4ALT- MSATA, модель SSD64G, з серійним номером SZHYPO16092105A0247, тип інтерфейсу MSATA, у соціальній мережі «Вконтакте» за допомогою особистого облікового запису та сторінки під назвою « ОСОБА_10 » з посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка заборонена в Україні у відповідності до Указу Президента України №133/2017 від 15 травня 2017 року про введення в дію рішення РНБО України від 28 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціально-економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», діючи умисно, маючи на меті доведення до широкого кола осіб комуністичну ідеологію, розуміючи, що вказана сторінка є публічною та відповідно має відкритий доступ і з нею має змогу ознайомитися необмежене коло відвідувачів, усвідомлюючи, що триває збройна агресія росії проти України, у період з 2017 року по вересень 2022 року здійснив розміщення на стіні у розділі світлини 11 (одинадцять) публікацій в змісті яких, містяться ознаки комуністичного тоталітарного режиму та зображення комуністичної символіки пропаганди у вигляді прапора червоного кольору із зображеними на ньому серпом і молотом перехрещеними між собою та п`ятикутною зіркою над ними, серпа та молота у п`ятикутній зірці червоного кольору, зображення портрету леніна та сталіна.

Згідно висновку мистецтвознавчої експертизи вказані об`єкти містять комуністичну символіку та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України № 317-VIII від 09.04.2015 «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», є символікою комуністичного тоталітарного режиму.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати невинуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436 -1 КК України та кримінальне провадження закрити відповідно до п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Поновити судове слідство та дослідити повторно письмові докази у справі.

Апелянт зазначає, що вважає даний вирок постановлений з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає безумовному скасуванню.

Зазначає, що будучи допитаним в ході судового розгляду ОСОБА_6 показав, що інкриміновані дії не вчиняв. Однак, хоча покази обвинуваченого у скоєнні зазначеного злочину і було відображено у оскаржуваному вироку та судом не було надано їм оцінку, та не зазначено чому суд не прийняв покази обвинуваченого до уваги.

Зокрема у оскаржуваному вироку наводиться посилання на висновок мистецтвознавчої експертизи в якій зазначено, що надані на дослідження публікації є символікою комуністичного тоталітарного режиму. Однак, ця експертиза не є доказом справі, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у поширенні та використанні забороненої символіки. Наявність такої символіки у приватних колекціях не містить інкримінованого складу злочину.

Що стосується висновку телекомунікаційної експертизи яку було проведено у даному кримінальному провадженні, то вважає, що дана експертиза не підтвердила, що ОСОБА_6 вчиняв зі свого комп`ютера поширення та використання забороненої комуністичної тоталітарної символіки.

Зазначає, що обшук за місцем проживання ОСОБА_6 в ході якого було виявлено та вилучено протоколом різні предмети не став об`єктом дослідження суду у оскаржуваному вироку. Незважаючи на встановлені в ході судового розгляду порушення КПК України при вилученні речей та їх подальшого утримання.

Вважає, що слідча дія - обшук в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 проведений всупереч вимог КПК України. Зокрема, ОСОБА_6 не було запропоновано запросити захисника та не отримано його відмову від послуг захисника. Не роз`яснено його прав під час проведення обшуку. Що свідчить про психологічний тиск з боку працівників поліції на підзахисного під час проведення обшуку.

Зазначає, що у оскаржуваному вироку суду, а саме у його мотивувальній частині, не зазначено позиції щодо обвинувачення захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_11 . Тим самим, судом при ухваленні вироку не дотримано вимог ст. 22 КПК України, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що |передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Загалом у оскаржуваному вироку суду відсутня мотивація суду щодо прийняття доводів сторони обвинувачення та заперечення доводів сторони захисту.

Вважає, що винуватість ОСОБА_6 не було встановлено ні під час досудового слідства ні під час судового розгляду. Що свідчить про безпідставність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 436-1 КК України.

Крім того захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 до апеляційної скарги подав додаткові пояснення в яких просить під час розгляду справи дослідити докази сторони обвинувачення та сторони захисту. Апеляційні скарги сторони захисту задовольнити. Вирок Франківського районного суду міста Львова від 01.05.2025 року у кримінальному провадженні, внесеного у ЄРДР за №0000551 від 02.09.2022 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, скасувати. Кримінальне провадження №0000551 від 02.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, закрити на підставі п. З ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Арешт на майно скасувати та вилучені предмети повернути власникам.

Вважає, що суд першої інстанції помилково визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, зазначивши у вироку докази, які не підтверджують його вини, спростовуються обґрунтованими доводами сторони захисту, а також є взагалі неналежними та недопустимими.

Зазначає, що оскільки з часу вчинення нібито протиправних та кримінально-караних дій протягом 2017 року по вересень 2022 року, які мінімум пройшли строки притягнення підсудного за дії, які інкриміновані йому протягом 2017 травень 2025 року, та як наслідок в цій частині підсудний повинен був бути звільнений від кримінальної відповідальності.

Конкретизувати, які саме дії сторона захисту немає можливості, оскільки саме обвинувачення є неконкретним та некоректним, що унеможливлює здійснення належного захисту від цього обвинувачення.

Так, на думку обвинувачення підсудний виставляв зображення комуністичної символіки протягом 2017 року вересня 2022 року, проте в які саме дати, дні час та місце вчинення ним цих протиправних дій не вказано.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково вирішив конфіскувати як засоби вчинення кримінального правопорушення, передати на реалізацію, а виручені від реалізації кошти зарахувати в бюджет держави, оскільки предмети належать на праві власності іншим особам, які у вчиненні правопорушення не обвинувачуються, що є як мінімум нелогічно.

Якщо немає доказів, що пристрої використовувались для вчинення злочину, то немає і підстав для конфіскації цього майна.

Вважає, що оскільки, обтяжувальних обставин покарання підсудного не встановлено, суд першої інстанції враховуючи відсутність негативної характеристики, наслідків від нібито вчиненого правопорушення, відсутність потерпілих від цього правопорушення, а також санкцію статті, якою передбачено і такий вигляд покарання як обмеження волі, мав і повинен був застосувати більш м`який вид покарання із застосуванням іспитового строку.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою поміж іншого зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину.

Колегією суддів встановлено, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 01 травня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436 -1 КК України.

Разом з цим, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку не вказав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину, а зазначив формулювання обвинувачення згідно з обвинувальним актом, оголошеним у судовому засіданні прокурором.

Зазначені обставини, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому мають важливе значення для встановлення наявності чи відсутності вини обвинуваченого у вчиненні, інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

За відсутності у вироку суду першої інстанції викладення фактичних обставин про наявність у діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436 -1 КК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи апеляційної скарги захисника.

Таким чином, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законний та обґрунтований вирок та унеможливлює, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, перевірку цих обставин судом апеляційної інстанції, а тому колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно ретельно перевірити в судовому засіданні доводи, викладені в апеляційних скаргах, в т. ч. щодо відшкодування заподіяної шкоди потерпілій та ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 01 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити справу до нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3