МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/7547/25

Провадження № 1-кп/210/355/26

13 січня 2026 року

Металургійний районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг в залі судових засідань обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000212 від 30.07.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не одруженого, має на утриманні малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», стрільця групи спеціальних дій загону спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, а саме:

- 20.10.2022 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;

- 27.08.2024 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини при наступних обставинах.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 56 від 25.02.2025 ОСОБА_4 є стрільцем військової частини НОМЕР_1 , перебуває у військовому званні «солдат», де проходить військову службу по теперішній час.

В порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, 29.07.2025 приблизно о 18 год. 30 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи разом з малознайомою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у подвір`ї біля житлового будинку АДРЕСА_3 помітив у останньої під час спілкування мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A04e» 3/32Gb сірого кольору. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_7 , а саме вищевказаним мобільним телефоном. Переслідуючи корисливу мету та реалізуючи свій умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно ОСОБА_4 , використовуючи особисті довірчі стосунки які склалися в ході розмови з потерпілою ОСОБА_7 , під приводом здійснення телефонного дзвінку, попрохав у потерпілої належний останній мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A04e». ОСОБА_7 будучи переконаною в тому, що розпоряджається своїм майном з власної волі та не на шкоду своїм інтересам, добровільно передала ОСОБА_4 свій вищевказаний мобільний телефон. В подальшому, утримуючи телефон при собі, ОСОБА_4 скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення разом з мобільним телефон зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 3390,33 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_3 , перебуваючи на посаді стрільця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 01.08.2025 був направлений до Комунального некомерційного підприємства «Лікарня імені братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполярської міської ради об`єднаної територіальної громади за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, м. Шпола, вул. Миколи Амосова, буд. 10 для проходження медичного обстеження. ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні Комунального некомерційного підприємства «Лікарня імені братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполярської міської ради об`єднаної територіальної громади скориставшись відсутністю уваги з боку супроводжуючих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 покинув приміщення медичного закладу.

Після того будучи зобов`язаним прибути до розташування тимчасового пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 вчасно на службу не прибув, командуванню про причини свого неприбуття ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 29.10.2025 був затриманий співробітниками відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дениса Комара, будинок 2, тим самим вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно без поважних причин на службу, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся та зазначив, що не оспорює фактичні обставини обвинувачення, дійсно вчинив вказаний вище злочини за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання дає добровільно, заяв по застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило.

Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Обвинувачений та захисник, кожен окремо, дане клопотання підтримали.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочинів, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.

Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 2 статті 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Також, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 5 статті 407 КК України, нез`явлення вчасно без поважних причин на службу, тривалість понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з частинами, 4, 5 статті 12 КК України вчинені ОСОБА_4 є тяжким та нетяжким злочином.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, особистість обвинуваченого, який не одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець, вчинив злочини, який відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкий злочин та нетяжкий злочин, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував і не перебуває, за місцем служби характеризується негативно, вину визнав, щиро розкаявся.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Крім того, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити за правилами частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів.

Крім того, згідно з ч. 1, 3 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Враховуючи те, що Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.08.2024 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 4 ст. 185, ст.. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, а злочини, що є предметом даного судового розгляду, ОСОБА_4 скоїв в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд призначає остаточне покарання керуючись вимогами ст. 71 КК України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 71 КК України та до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.08.2024 року.

Суд, з урахуванням обставин, встановлених в ході судового розгляду, даних про особу обвинуваченого не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, ст. 75 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Цивільний позов відсутній.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Ухвалою слідчого судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 30.10.2025 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання відраховувати з 13 січня 2026 року.

В строк відбуття покарання на підставі статті 72 КК України слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання за сукупністю вироків приєднавши частково до покарання, призначеного цим вироком, невідбуте покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.08.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання відраховувати з 13 січня 2026 року.

Зарахувати на підставі ст. 72 КК України у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 29 жовтня 2025 року по 13 січня 2026 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази відсутні.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Матеріали кримінального провадження № 0000212 від 30.07.2025 року залишити при матеріалах справи № 210/7547/25, пр. № 1-кп/210/764/25.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Металургійний районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1