У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Подільського УП в ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001792, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2011 року народження (зі слів), офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 31.03.2025 Дарницьким районним судом м.Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 17 000 грн,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Подільського УП в ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням в кримінальному провадженні №0001792, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Клопотання обгрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначений на посаду стрільця - помічника гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , підозрюється у тому, що він 18.08.2025 приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , користувачем якої являється ОСОБА_7 . В цей момент, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , 18.08.2025 близько о 15 год. 40 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до статуетки, яка знаходилась у спальній кімнаті, звідки таємно викрав ювелірний виріб, а саме золоту каблучку 585 проби, вагою 0,96 г., вартістю 445 гривень 87 копійок, та зарядний пристрій Power Bank Romozz sense 8+30000 mAh, вартістю 968 гривень 63 копійок.

Після чого, ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду 3 тисячі 414 гривень 50 копійок.

28.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Зважаючи на вказані обставини, слідча просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляд тримання від вартою оскільки, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; вчиняти нові умисні корисливі кримінальні правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні

Крім цього, вказує на обгрунтованість підозри, оскільки така підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та зазначила, що підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, та існуванням ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Звернула увагу суду на те, що підозрюваний 09.03.2025 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , а тому з метою наживи може продовжити свою протиправну діяльність та вчиняти нові умисні корисливі кримінальні правопорушення й надалі.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання з огляду на недоведеність заявлених ризиків. Просив суд застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання в м. Києві.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію захисника, вказав, що активно сприяє стороні досудового розслідування у розкритті вказаного злочину, про вчинене шкоду, до затримання працював неофіційно барменом, військову частину залишив, щоб зберегти своє життя.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, документи надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що 28.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

На підтвердження обгрунтованості підозри та доведеності заявлених ризиків до клопотання слідчим долучено наступні докази, а саме: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення або таке, що готується; протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протокол огляду; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протокол огляду відео запису; протокол огляду відео запису, та інші докази.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати щодо доведеності причетності ОСОБА_5 до інкримінованого кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Крім того у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилалась сторона обвинувачення у клопотанні та позицію захисту щодо їх недоведеності у повній мірі, слідчий суддя зазначає наступне.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

За таких обставин, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про існування ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, який обґрунтований тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи суворість покарання, передбаченого за інкриміноване кримінальне правопорушення, у разі необрання запобіжного заходу матиме реальну можливість змінити місце проживання, переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім цього, слідчий суддя вважає доведеним ризик незаконного впливу на потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки хоча потерпіла допитана на стадії досудового розслідування, однак вказаний ризик зберігається і стадії судового розгляду по суті кримінального провадження.

Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий Дарницьким районним судом міста Києва 31.03.2025 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу. Крім цього, прокурором повідомлено відомості щодо залишення останнім, як військовослужбовцем військової частини. За таких обставин, вказаний ризик є доведеним.

У відповідності з вимогами ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує відомості про особу підозрюваного, який раніше судимий, відомостей про перебування на обліку у лікаря-нарколога чи психіатра органом досудового розслідування не надано, офіційно не працює, розлучений, має постійне місце проживання та місце реєстрації у м.Києві.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження є необхідним застосування до ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зважаючи саме на обставини вчинення інкримінованого злочину та визнання ним вини у вчиненому.

Так, у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи (ч. 1 ст. 176 КПК): 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Обираючи один із запобіжних заходів, слід зважати, що їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості. Відповідно найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, а найбільш м`яким - особисте зобов`язання.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, викладенні в повідомленні про підозру, та його тяжкість, слідчий суддя вважає, що особисте зобов`язання та особиста порука не забезпечать достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи наявність ризиків, передбаченого п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обставини кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого злочину, розмір завданої шкоди (403, 32 грн.), слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного, ніж цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що в сукупності із встановленими обставинами кримінального провадження, даними про особу підозрюваного, приймаючи до уваги запровадження на території України воєнного стану, а також практику Європейського суду з прав людини, в судовому засіданні не встановлено достатніх підстав, які виправдовують застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а запобігти встановленим слідчим суддею ризиків можливо у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя також враховує, що на території України з 24 лютого 2022 року запроваджений воєнний стан, термін дії якого продовжено, а тому підозрюваному слід дозволити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у разі необхідності перебування в укритті під час оголошення повітряних тривог чи отримання невідкладної медичної допомоги.

Керуючись ст. 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Подільського УП в ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001792, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно - залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці по 28 грудня 2025 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (укриттях) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування з потерпілою у кримінальному провадженні;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзд з України і в`їзд в Україну;

не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали та обов`язків визначити до 28.12.2025 включно, тобто в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що, відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, у якому він перебуває під домашнім арештом, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на уповноважених осіб Подільського УП в ГУНП у м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 31.10.ж2025 о 16 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1