КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/7770/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з використанням систем відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів у системі EasyCon, апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_2» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

представника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.08.2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку, а саме транспортний засіб марки PORSCHE MACAN 4, 2025 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що на праві власності належить ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» (код ЄДРПОУ НОМЕР_3).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.08.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання прокурора здійснювався без повідомлення представника та жодних повісток про виклик останній не отримував, а з копією оскаржуваної ухвали апелянт ознайомився 24.09.2025 року, подана апеляційна скарга 29.09.2025 року.

Автор апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без належних на те правових підстав, суперечить вимогам кримінально процесуального закону.

Сторона обвинувачення звернулася з пропуском строку для звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, оскільки автомобіль був вилучений 18.06.2025 року, а арешт було накладено 28.08.2025 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що Головним слідчим управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001065 від 06.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи фактичним власником ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» (код ЄДРПОУ НОМЕР_3), організував функціонування протиправного механізму, направленого на постачання товару ІНФОРМАЦІЯ_3 та подвійного використання на підприємства ІНФОРМАЦІЯ_4, отриманого в порушення встановленого порядку.

Зазначено, що у період з 30.09.2019 по теперішній час, ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2», в рамках договорів укладених за результатами процедур публічних закупівель та за прямими договорами, здійснює постачання товарів ІНФОРМАЦІЯ_3 та подвійного використання на підприємства ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно наявної інформації, ОСОБА_9 за попередньою змовою з невстановленими особами підприємств ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відображення придбання вказаних ТМЦ ОСОБА_9 здійснює від фізичних осіб-підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування. Вказані особи входять до його оточення, зокрема до вказаного механізму останній залучив свою матір, співмешканку, її сина, знайомих, родичів одного із засновників ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2», серед яких: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , та інші.

Крім того, згідно відомостей податкової звітності придбання окремих товарів ІНФОРМАЦІЯ_3 та подвійного використання ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» відображено від наступних підприємств: ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_7, ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_8, ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9.

Надалі, грошові кошти отримані в рамках договорів постачання товарів ІНФОРМАЦІЯ_3 та подвійного використання на підприємства, які входять до складу АТ «ІНФОРМАЦІЯ_10», ОСОБА_9 обготівковує через вищевказаних фізичних та юридичних осіб. Зокрема, у період з 01.01.2023 по теперішній час, із використанням афілійованих фізичних та юридичних осіб останній отримав у готівковій формі у касах банківських установ грошові кошти на загальну суму близько 84 млн. грн. Аналіз відомостей щодо залучених останнім ФОП вказує, що близько 70% з їх числа було припинено протягом року з моменту інтеграції у механізм, що містить окремі ознаки протиправного механізму.

Крім того, за отриманими даними встановлено, що до незаконної діяльності ймовірно задіяні ряд суб`єктів господарювання, серед яких: ДП «ІНФОРМАЦІЯ_11 ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_12, ДП ІНФОРМАЦІЯ_13, ДП ІНФОРМАЦІЯ_14, ДП ІНФОРМАЦІЯ_15 та інші суб`єкти господарювання, які здійснюють незаконне перерахування грошових активів на банківські рахунки ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Встановлено, що на користь ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2», протягом березня 2023 - квітня 2024 року, від ряду підприємств ІНФОРМАЦІЯ_16.

За результатами аналізу контрагентів ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_17» виявлено, що група з 14 ФОП, мають спільні ознаки сумнівності: у 12 ФОП вказаний однаковий основний вид діяльності, 6 ФОП припинили діяльність у 2024 році, 12 ФОП зареєстровані в м. Харкові, 8 ФОП зареєстровані за короткий період, встановлені родинні зв`язки між учасниками, тощо.

При подальшому аналізу руху коштів, встановлено що близько 50% отриманих коштів розпорошувались на користь 14 ФОП, які в подальшому основну частину коштів знімали готівкою, або використовували для оплати власних побутових потреб. Загальна сума коштів, отриманих вказаним ФОП, становить 106,60 млн грн, з яких переведено в готівку близько 95 млн гривень.

Крім того, зазначено, що частину коштів, на загальну суму 7,70 млн грн. ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» було використано для придбання автомобілів преміум класу Audi RS E-Tron та Audi А6. Джерелом вказаних коштів, які були використані для придбання вказаних автомобілів, були зарахування від ДП «ІНФОРМАЦІЯ_18», у якості оплати за ряд продукції (ІНФОРМАЦІЯ_19

Таким чином, ОСОБА_9 діючи у складі організованої групи осіб, у період 2023-2024 років, використовуючи підконтрольне підприємство ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2», організував функціонування протиправного механізму з метою отримання державних коштів від ряду підприємства ІНФОРМАЦІЯ_20, які у подальшому легалізував шляхом їх обготівкування із залученням ряду підконтрольних ФОП з ознаками «ризиковості». Надалі отримані грошові кошти, ОСОБА_9 ймовірно використав з метою фінансування дій, вчинених за для зміни меж території або державного кордону України.

Крім того зазначено, що громадянин України ОСОБА_9 також є засновником та директором підприємства ООО «НТЦ «Интерпром» (ОКПО 077, юридична адреса м. Бєлгород, вул. Перемоги, 69, приміщення 3/4), яке здійснює свою діяльність на території рф, засновником якого також є громадянка України ОСОБА_11 , (співмешканка ОСОБА_9 ). Встановлено, що ОСОБА_11 протягом 2023 та 2024 року отримувала заробітну плату на вказаному підприємстві.

Також зазначено, що ООО «НТЦ «Интерпром» здійснює постачання ТМЦ на підприємства ВПК рф, а саме на АО «322 Авиационный ремонтный завод» (ОКПО 08347217), яке виконує ремонт та обслуговування бомбардувальників Су-24М, Су-24 МР, Су-24М2, штурмовиків Cу-25, Су-25УБ, винищувачів Су-27УБ, Су-27С (П). Крім того, отримано відомості, що впродовж 2023 року ООО «НТЦ «Интерпром» здійснило постачання запчастин та комплектуючих на АО «Ярославский Радиозавод» (ИНН рф ), який входить до структури державної корпорації рф «Роскосмос». Завод здійснює постачання засобів радіозв`язку для росгвардії, військових частин, а також міністерства внутрішніх справ та міністерства оборони рф, яке перебуває під діє санкцій США та ЄС.

Крім того зазначено, що ООО «НТЦ «Интерпром» є постачальником товарів та обладнання на ООО «ІНФОРМАЦІЯ_21 яке у свою чергу здійснює постачання обладнання та запчастин на АО «Ярославский Радиозавод», АО «Ижевский электромеханический завод «Купол» (ИНН рф , входить до державного концерну рф «Алмаз-Антей», який виготовляє комплекси ППО), АО «Уфимское приборостроительное производственное предприятие» (ИНН рф , випускає авіоніку та засоби керування вогнем САУ і пілотованих літальних апаратів), АО «Вольский механический завод» (ИНН рф , випускає та ремонтує протитанкові ракетні комплекси) та АО «Уфимское приборостроительное производственное предприятие» (ИНН рф , випускає системи електричного живлення пілотованих літальних апаратів, входить до складу державної корпорації рф «ростех»). Вищевказані підприємства входять у міжнародні санкційні списки.

Крім цього, ОСОБА_22 , який з 17.02.2018 значиться директором та головним бухгалтером ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) дав показання про непричетність до господарської діяльності зазначеного підприємства. Останній підписує документи щодо здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» на прохання фактичного власника ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_9 або ОСОБА_12 . Інформацією про контрагентів ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2», рух коштів, місцезнаходження офісних приміщень ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2», не володіє.

Також, у ході досудового розслідування у якості свідків допитані: ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , які надали показання про непричетність до діяльності ФОП, які на них зареєстровані, у тому числі про не причетність до здійснення будь-яких фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2».

У ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні, відповідно до положень ч. 3 ст. 233 КПК України, обшуку до постановлення ухвали слідчого судді проведено обшук транспортного засобу марки PORSCHE MACAN 4, 2025 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що на праві власності належить ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» (код ЄДРПОУ НОМЕР_3), в ході проведення якого вилучений вказаний транспортний засіб.

27.08.2025 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду міста Києва про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку, а саме транспортний засіб марки PORSCHE MACAN 4, 2025 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що на праві власності належить ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» (код ЄДРПОУ НОМЕР_3).

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.08.2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку, а саме транспортний засіб марки PORSCHE MACAN 4, 2025 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що на праві власності належить ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» (код ЄДРПОУ НОМЕР_3).

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на транспортний засіб, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на транспортний засіб марки PORSCHE MACAN 4, 2025 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінальних правопорушень та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам представника.

Вищевказаний транспортний засіб в рамках досудового розслідування може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження та попередньою кваліфікацією вчинених кримінально-протиправних діянь.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Що стосується доводів представника стосовно пропуску стороною обвинувачення 48-годинного строку для звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.06.2025 року про надання дозволу на проведення обшуку було надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення транспортного засібу марки PORSCHE MACAN 4, 2025 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на який накладено арешт, останній не має статусу тимчасового вилученого майна, оскільки ухвалою прямо надано дозвіл на його вилучення.

Тому стороною обвинувачення дотримано вимоги КПК України для звернення з клопотанням про арешт такого майна, а отже не заслуговують на увагу доводи представника в цій частині, які в свою чергу не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання представника на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно на яке накладено арешт в даному кримінальному проваджені відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Слід зазначити, що у даному провадженні арешт майна накладено з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, що по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, не є переконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представника, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку, а саме транспортний засіб марки PORSCHE MACAN 4, 2025 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що на праві власності належить ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» (код ЄДРПОУ НОМЕР_3), - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_2» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3