1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/5126/22 1-кп/335/148/2026
21 січня 2026 року м.Запоріжжя
Ухвалою суду від 23.12.2025 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 319 КК України за епізодом від 20.08.2021 року на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 319 КК України - закрито.
ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 319 КК України України за епізодом від 26.08.2021 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 319 КК України - закрито.
Під час судового засідання у вказаному кримінальному провадженні захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із письмовим клопотанням, в якому просив перекваліфікувати дії ОСОБА_4 за епізодом від 03.09.2021 року з ч.2 ст.319 КК України, на ч.1 ст.319 КК України, перекваліфікувати дії ОСОБА_5 за епізодом від 27.08.2021 року з ч.2 ст.319 КК України, на ч.1 ст.319 КК України.Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 319 КК України (епізод від 03.09.2021 року) на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 319 КК України (епізод від 27.08.2021 року), на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у незаконній видачі рецепту ОСОБА_9 20.08.2021 року, та 03.09.2021 року. ОСОБА_5 у незаконній видачі рецепту ОСОБА_9 26.08.2021 року, та 27.08.2021 року. ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 інкримінувалось по два епізоди злочинної діяльності. За першим епізодом відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухвалою від 23.12.2025 року, яка набрала законної сили 02.01.2026 року, останніх звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України. Разом з цим, за фактом події, яка мала місце 03.09.2021 року дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.319 України за ознакою повторності, за фактом події, яка відбулася 27.08.2021 року дії ОСОБА_5 також кваліфіковано за ч.2 ст.319 КК України, за ознакою повторності. З урахуванням положень ч.4 ст.32 КК України, дії ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 не можуть бути кваліфіковані за ознакою повторності, оскільки кримінальні провадження за першими епізодами закрито, а строк давності за даними епізодами сплинув. З моменту вчинення діяння (03.09.2021, 27.08.2021 року) станом на сьогодні минуло більше трьох років. Обставини, що переривають перебіг давності, відсутні. Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підлягають звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 319 КК України.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали клопотання захисника ОСОБА_6 та просили його задовольнити, не заперечували проти закриття провадження з підстав передбачених ч. 1 ст. 49 КК України і просили звільнити їх від кримінальної відповідальності у вказаній захисником частині обвинувачення у зв`язку закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження у вказаній частині обвинувачення закрити.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання захисника обвинувачених.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов до такого висновку.
Згідно зі статтями 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо:1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Статтею 284 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження. Усі підстави закриття кримінального провадження поділяються на реабілітуючі та нереабілітуючі. Реабілітуючими є ті підстави, що пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчиняв кримінального правопорушення. На противагу цьому нереабілітуючими є ті, що вирішують питання про вчинення особою кримінального правопорушення.
Однією з таких підстав для закриття кримінального провадження є звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яка регламентована ст. 49 КК України.
Закриття кримінального провадження за ст. 49 КК України є нереабілітуючою підставою, оскільки може бути застосована лише щодо тієї особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2024 року (справа № 711/4218/15-к, провадження № 51-6349км19).
Відповідно до обвинувального акту встановлено, що за кримінальними правопорушеннями за ч.2 ст.28 ч.1 ст. 319 КК України відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передбачені ст.49 КК України строки давності притягнення останніх до кримінальної відповідальності сплинули 20.08.2024 та 26.08.2024 року.
Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2025 року звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 319 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 в частині обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 319 КК України - закрито. Звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 319 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 в частині обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 319 КК України - закрито.
Наразі продовжується судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 319 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст. 319, ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 319 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 319 КК.
Відповідно до ст. 22 ЦПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно зі ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Так, із положень вищезазначеної норми вбачається, що право змінювати правову кваліфікацію у кримінальному провадженні надано лише прокурору.
Згідно до ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Також відповідно до ч. 1 ст.338 КК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Згідно зі ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Відповідно до ст. 368 КПК України: ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; 3-1) чи підлягає обвинувачений звільненню від відповідальності; 4) чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; 5) чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; 6) яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням; 6-1) чи є підстави для позбавлення обвинуваченого державної нагороди України; 7) чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку; 7-1) чи є підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; 7-2) чи є підстави для виплати винагороди викривачу і, якщо так, у якому розмірі та в якому порядку; 8) чи вчинив обвинувачений кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності; 9) чи є підстави для застосування до обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності, примусового заходу медичного характеру, передбаченого частиною другою статті 94 Кримінального кодексу України; 10) чи слід у випадках, передбачених статтею 96 Кримінального кодексу України, застосувати до обвинуваченого примусове лікування; 11) чи необхідно призначити неповнолітньому громадського вихователя; 12) що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; 13) на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; 14) як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Якщо особа обвинувачується у вчиненні декількох злочинів або декількох кримінальних проступків, суд вирішує питання, зазначені у пунктах 1-8 частини першої цієї статті, окремо за кожним кримінальним правопорушенням. Якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного з обвинувачених.
Прокурор під час судового розгляду в порядку ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення обвинувачення не змінював.
Спонукання судом прокурора до зміни обвинувачення є порушенням принципу диспозитивності, закріпленого в ст. 26 КПК України.
Відповідно до встановленого порядку дослідження доказів у кримінальному провадженні, станом на теперішній час не досліджено письмові докази, і саме після завершення процедури судового розгляду у випадку наявності підстав для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, прокурор наділений правом у відповідності до вимог ст.338 КПК України змінювати обвинувачення в суді.
Отже, виходячи із вищенаведених норм процесуального закону, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, і суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи під час ухвалення судового рішення, питання щодо кваліфікації дій обвинувачених, у тому числі встановлення відсутності чи наявності в діянні кваліфікуючої ознаки «повторність», яка утворює склад кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 319 КК України, вирішується судом під час ухвалення вироку у нарадчій кімнаті.
З огляду на ті обставини, що у даному кримінальному провадженні з`ясування обставин та перевірки їх доказами не закінчено, судовий розгляд триває, прокурором обвинувачення не змінювалося, питання кваліфікації діяння, яке інкримінується обвинуваченому вирішується судом в нарадчій кімнаті під час постановлення вироку, а тому підстав для перекваліфікації дій обвинувачих, як про це просить захисник, на вказаній стадії судового провадження немає і вказане клопотання захисника задоволенню не підлягає.
Також, як вбачається з обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 319 КК України (епізод 03.09.2021 року дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.319 України за ознаками повторності та попередньої змови групою осіб, за фактом події, яка відбулася 27.08.2021 року дії ОСОБА_5 також кваліфіковано за ч.2 ст.28 ч.2 ст.319 КК України України, за ознаками повторності та попередньої змови групою осіб).
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.28 ч.2 ст.319 КК України( в редакції Закону від 08.08.2021), є нетяжким злочином.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
З урахуванням вищенаведеного, строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 319 КК України за епізодами від 27.08.2021 та 03.09.2021 року на час розгляду клопотання не сплинув.
Враховуючи вищенаведені обставини, підстави, відповідно до вимог ч. 2 ст. 284 КПК України та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч.2 ст.28 ч.2 ст.319 КК України та закриття кримінального провадження за ч.2 ст.28 ч.2 ст.319 КК України відсутні, а тому в задоволенні клопотання суд відмовляє.
Керуючись ст. ст. 284, 285-288, 372, 376,392 КПК України, суд
У задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про перекваліфікацію дій ОСОБА_4 за епізодом від 03.09.2021 року з ч.2 ст.319 КК України, на ч.1 ст.319 КК України, перекваліфікацію дій ОСОБА_5 за епізодом від 27.08.2021 року з ч.2 ст.319 КК України, на ч.1 ст.319 КК України, про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 319 КК України (епізод від 03.09.2021 року) на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 319 КК України (епізод від 27.08.2021 року), на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відмовити.
Ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про перекваліфікацію та звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 Кримінального кодексу України відповідно відповідно до ч.2 ст. 392 КПК України не підлягає окремому апеляційному оскарженню. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України (аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01 травня 2025 року по справі №570/2722/19 )

Суддя : ОСОБА_1