У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7595/25

№ 1-кс/183/2042/25

05 грудня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000855 відомості про яке внесені до ЄРДР 24 липня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.2 ст.289, ч.4 ст. 189 КК України, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшло вищезазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на металевий предмет ззовні схожого на кайданки без маркувань, які поміщені до спец. пакету NPU 5058484, які добровільно видав потерпілий ОСОБА_5 , із забороною відчужувати, використовувати, розпоряджатися, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, підтримавши його.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до клопотання та долучених до нього матеріалів: 24.07.2025р. приблизно о 11:00 годині ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись на сільськогосподарському полі поблизу с-ща Губиниха Самарівського району Дніпропетровської області, викрали гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вивезли останнього до с. Лиман, Покровського району Донецької області.

24, 25 липня 2025 року слідчим СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000856, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України.

02 грудня 2025 року у період часу з 11 години 50 хвилини до 12 години 00 хвилин проведено огляд предмету, який добровільно видав потерпілий ОСОБА_5 , а саме: металевий предмет ззовні схожий на кайданки, які поміщено до спец. пакету NPU 5058484 та вилучено до Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

02 грудня 2025 року слідчим СВ Самарівського РВПГУНП в Дніпропетровській області прийнято рішення про зберігання вищевказаних кайданок в камері зберігання речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно з п.1 ч.2, п.4 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Слідчий суддя вважає, що слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що металевий предмет ззовні схожий на кайданки без маркувань, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки щодо даного майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом кримінального правопорушення і його арешт із забороною розпорядження та користування, як захід забезпечення кримінального провадження, необхідний для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки фактично є речовим доказам і зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні клопотання про арешт майна з вказаною метою слідчий суддя має врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, одним із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 132 КПК України є те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

Оскільки металевий предмет ззовні схожий на кайданки без маркувань, може бути знаряддям або об`єктом кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речового доказу арешт є необхідним. За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вилучений металевий предмет ззовні схожий на кайданки без маркувань визнано слідчим в якості речового доказу, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 107, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на металевий предмет ззовні схожий на кайданки без маркувань, який поміщений до спец. пакету NPU 5058484, який добровільно видав потерпілий ОСОБА_5 , із забороною відчужувати, використовувати, розпоряджатися, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1