Справа № 161/1463/26
Провадження № 1-кс/161/773/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 27 січня 2026 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0002365 та зобов`язання вчинити дії,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0002365 та зобов`язання вчинити дії.

Свою скаргу ОСОБА_3 мотивує тим, що у кримінальному провадженні за № 0002365 від 07.09.2025 року, протягом чотирьох місяців не проведено жодної слідчої дії за його участі, не проведено його допит також не допитано особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. А тому, просить визнати протиправною бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні за № 0002365 від 07.09.2025 року та зобов`язати слідчого провести слідчі дії, у тому числі допитати його, як потерпілого, допитати особу, причетну до вчинення злочину, також зобов`язати прокурора вирішити питання щодо зміни підслідності та передати дане кримінальне провадження до ДБР.

В судовому засіданні заявник, вимоги скарги з наведених у ній підстав підтримав та просив її задовольнити.

На адресу суду від слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 надійшла заява про закриття провадження за даною скаргою, так як слідчим СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 29 жовтня 2025 року винесено постанову про закриття кримінального провадження за №0002365 від 07.09.2025 за ч. 4 ст. 185 КК УКраїни, у зв`язку з чим, предмет судового розгляду, відсутній.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, кожного зокрема, оглянувши та дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відовідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В свою чергу, ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області знаходилось кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002365 від 07.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 29 жовтня 2025 року слідчим СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття даного кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно до вимог ст. 283 КПК України , особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Водночас, ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені.

При цьому, встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені є вичерпним.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує положення відповідного міжнародного договору України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (частини 4 і 5 статті 9 КПК).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, який встановить, зокрема, обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

Разом із тим, як убачається з ухвали Суду від 8 січня 2008 року "Щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі "Скорик проти України" (п.2), право на доступ до національного суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Практикою Суду визначено, що встановлені державою обмеження повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються та метою, яку намагаються досягнути, щоб не суперечити пункту 1 статті 6 Конвенції (див. рішення у справі Guerin v. France, 29 липня 1998 року, Reports 1998-V, п. 37).

Таким чином, оскільки досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0002365 закінчено, про що слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження, а питання розгляду скарги врегульовано національним законодавством, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід відмови у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 303-308, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0002365 та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1