Справа № 206/4553/25
Провадження № 1-кс/206/1138/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 місто Дніпро

Слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання слідчого заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене виконуючим обов`язків керівника Лисичанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лисичанськ Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра було подано клопотання слідчого - заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене виконуючим обов`язків керівника Лисичанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, щоу травні 2014 року ОСОБА_5 , добровільно вступив до не передбаченого законом збройного формування, діючого на частині території Луганської області, в тому числі місті Лисичанськ, члени та структурні підрозділи якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної злочинної діяльності, з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Вступивши в зазначене збройне формування ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність діяльності не передбаченого законом збройного формування, був зарахований до його складу, забезпечений військовою камуфльованою формою одягу, вогнепальною автоматичною зброєю та боєприпасами до неї, став приймати активну участь в його діяльності, виконуючи вказівки осіб, які були рангом вище нього на території міста Лисичанська.

Так, в період часу з травня по липень 2014 року, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , діючи в складі не передбаченого законами України збройного формування, керуючись прямим умислом, входив до оперативної групи штабу не передбаченого законом збройного формування в захопленій адміністративній будівлі СБ України міста Лисичанська, яка розташована за адресою: Луганська область місто Лисичанськ, вул. Соборна (Революційна), 87.

21 листопада 2016 року органом досудового розслідування складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , яке, у зв?язку з неможливістю встановлення місця його знаходження, відповідно до ч. 3 ст. 111, ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України поштою направлено останньому.

Прийнятими заходами встановити місце знаходження підозрюваного не представилося можливим, оскільки він переховується від органів досудового слідства, у зв`язку з чим 02.12.2016 на підставі ст. 281 КПК України його оголошено у розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1 ст. 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

08.07.2025, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, захопленням майже всієї території Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повідомлення про підозру та повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278, 279 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 136 (8061) від 08.07.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 08.07.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру та повістку про виклик ОСОБА_5 до Лисичанської окружної прокуратури на 12.07.2025, 13.07.2025 та 14.07.2025, для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, допиту як підозрюваного, проведення інших слідчих та процесуальних дій у зазначеному кримінальному провадженні.

У жодний із призначений час ОСОБА_5 у визначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття до прокурора не повідомив.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що знайомі з ОСОБА_5 протягом тривалого часу. Він в травні 2014 року вступив до не законного збройного формування «ЛНР» носив камуфльований одяг, входив до оперативної групи штабу не передбаченого законом збройного формування в захопленій адміністративній будівлі СБ України міста Лисичанська, яка розташована за адресою: Луганська область місто Лисичанськ, вул. Соборна (Революційна), 87. Наприкінці липня 2014 року ОСОБА_5 виїхав за межі міста Лисичанськ разом з іншими учасниками не передбаченого законом збройного формування.

Вищезазначені докази є вагомими і дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Складена та винесена стосовно ОСОБА_5 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, та який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

З метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 перевірено за обліками військовополонених і звільнених з полону, проведено моніторинг соціальних мереж Інтернет, перевірено за обліками ІП «Розшук», ІП «Пізнання». Відповідно івнформації, наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України, за результатами перевірки відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_5 , в період з 08.11.2017 по теперішній час в Базі даних не виявлено. Згідно інформації, наданої ДСЗН Луганської ОДА, ОСОБА_5 не зареєстрований як ВПО. Отримано дані з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відповідно до яких ОСОБА_5 та його родинні зв`язки, жодних реєстрацій цивільного стану не здійснювали. Таким чином, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та/або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Про існування ризику, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить наступне: Той факт, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим 02.12.2015 його оголошено у розшук. Тяжкість покарання, передбаченого санкцією вчиненого ОСОБА_5 тяжкого злочину, та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, відсутністю інших альтернативних видів покарань. Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, що підтверджується показаннями свідків, тощо. Про існування ризику, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні свідчить наступне. Той факт, що у кримінальному провадженні наявні анкетні дані та місце проживання свідків, які є місцевими мешканцями, приймали участь у документуванні злочинної діяльності ОСОБА_5 . Життя та здоров`я цих свідків наражається на небезпеку через його схильність до вчинення насильницьких злочинів, в тому числі із застосуванням вогнепальної зброї. Про існування ризику, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, свідчить наступне: Тривалість, систематичність та зухвалість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке він вчиняв протягом тривалого часу, що вказує на ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї. Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, що підтверджується показаннями свідків, речовими доказами, тощо. Не передбачене законом збройне формування, в якому приймає участь ОСОБА_5 продовжує свою діяльність на тимчасово окупованій території Луганської області до теперішнього часу.

Враховуючи зазначені обставини, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для забезпечення реалізації покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, те, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення покарання за вчинення злочину, в якому підозрюється, а тому згідно ч.1 ст.183 КПК України доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 може бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Також відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 260 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого розмір застави не визначається хоча б за однієї з наступних умов:

- стосовно підозрюваного, обвинуваченого який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором;

- при розгляді клопотання у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 260 КК України, під час дії воєнного стану.

Всі ці умови наявні у зазначеному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Таким чином, положення ст. 184 КПК України визначають територіальну підсудність розгляду судових справ за клопотаннями слідчого або прокурора. Орган досудового розслідування, а саме слідче управління Головного управління Національної поліції в Луганській області зареєстрований у місті Сіверськодонецьк Луганської області. Відповідно до листа начальника ГУНП в Луганській області № 833/111/18/01-2023 від 17.04.2023, у зв`язку із проведенням активних бойових дій на території області, Головне управління тимчасово передислоковано до м. Дніпро, в тому числі органи досудового розслідування ГУНП в Луганській області з 18.04.2023 дислокуються та виконують свої функції, відповідно вимог діючого законодавства України, за адресою: вул. Гайова (Рощинська), 78, м. Дніпро. На підставі вищезазначених обставин вважає, що доцільно обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а відтак просить клопотання задовольнити. На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши подане клопотання та надані письмові матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В провадженні СУ ГУНП в Луганській області знаходиться кримінальне провадження під № 0002836, відомості про яке внесено до ЄРДР від 10.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

21 листопада 2016 року органом досудового розслідування складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , яке, у зв?язку з неможливістю встановлення місця його знаходження, відповідно до ч. 3 ст. 111, ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України поштою направлено останньому.

08.07.2025, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, захопленням майже всієї території Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повідомлення про підозру та повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278, 279 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 136 (8061) від 08.07.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 08.07.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру та повістку про виклик ОСОБА_5 до Лисичанської окружної прокуратури на 12.07.2025, 13.07.2025 та 14.07.2025, для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, допиту як підозрюваного, проведення інших слідчих та процесуальних дій у зазначеному кримінальному провадженні.

Органу досудового розслідування встановити місце знаходження підозрюваного, не представилося можливим, у зв`язку з чим оскільки останнійпереховується від органів досудового слідства, у зв`язку з чим 02.12.2016 на підставі ст. 281 КПК України його оголошено у розшук.

Слідчий суддя, при вирішенні даного клопотання, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цими злочинами, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме їх копіями: витягом з ЄРДР; повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 10.11.2025, рапортами Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, викладеними в наступних матеріалах: витягом з ЄРДР, показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що знайомі з ОСОБА_5 протягом тривалого часу. Він в травні 2014 року вступив до не законного збройного формування «ЛНР» носив камуфльований одяг, входив до оперативної групи штабу не передбаченого законом збройного формування в захопленій адміністративній будівлі СБ України міста Лисичанська, яка розташована за адресою: Луганська область місто Лисичанськ, вул. Соборна (Революційна), 87. Наприкінці липня 2014 року ОСОБА_5 виїхав за межі міста Лисичанськ разом з іншими учасниками не передбаченого законом збройного формування, повідомленням про підозру від 21.11.2016, постановою про відновлення досудового розслідування, тощо.

Отже, оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слід прийти до висновку, що в своїй сукупності вони доводять наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Окрім того, встановлені обставини під час розгляду клопотання та додані матеріали, дійсно свідчать про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Про наявність вказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 , може переховуватись від органу досудового розслідування та суду у разі визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що органом досудового розслідування не встановлено постійного місця проживання та реєстрації ОСОБА_5 на території, яка підконтрольна органам влади України, також до теперішнього часу місцезнаходження підозрюваного не встановлене та не відоме, його оголошено в розшук. Перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області з метою унеможливлення проведення з ним необхідних процесуальних та слідчих дій, перебуваючи на свободі має можливість перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, впливати на свідків в майбутньому цьому ж кримінальному правопорушенні. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 має можливість продовжити свою злочинну діяльність, на даний час переховується від органу досудового розслідування, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити всі дії, передбачені ст. 177 КПК України

Слідчий суддя, окрім цього, враховує характер кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 260 КК України, у якому ОСОБА_5 підозрюється, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від двох до п`яти років з конфіскацією майна або без такої, та яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Слідчим суддею встановлено, що запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, вчинення нових злочинів становить суспільний інтерес. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує обрання підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що в даному випадку прокурором доведено наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 дійсно перебуває на тимчасово окупованій території України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, підлягає задоволенню та за відсутності підозрюваного ОСОБА_5 , йому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 310, 336, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене виконуючим обов`язків керівника Лисичанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

За відсутності підозрюваного, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1