Справа № 755/6239/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2025 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001147 від 30.03.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, зокрема:

- останнім вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року №2201- IX затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 року, який неодноразово продовжено, та діяв на момент скоєння кримінального правопорушення.

29.03.2025 року, приблизно о 16:00, ОСОБА_4 , зайшов до приміщення будівлі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 15, де пройшов через металевий турнікет пункту охорони та безперешкодно потрапив до загального коридору вказаного приміщення. В подальшому, останній помітив спортивний гірський алюмінієвий велосипед марки «Crossbike racer» чорного кольору з жовто-білими вставками, на багажнику якого знаходилась пластикова коробка, а також закріплені на рулі світлові покажчики поворотів із пультом керування червоного кольору в кількості 1 шт., що належить потерпілому ОСОБА_6 , де у цей час у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану в Україні.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в умовах воєного стану, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завади ти вчиненню протиправних дій ОСОБА_4 взявши до рук велосипед марки «Crossbike racer» чорного кольору з жовто-білими вставками, на багажнику якого знаходилась пластикова коробка, а також закріплені на рулі світлові покажчики поворотів із пультом керування червоного кольору в кількості 1 шт., загальною вартістю 5 456 грн 47 коп., пройшов з ним через металевий турнікет та направився до виходу з будівлі.

Після цього, ОСОБА_4 з вказаним велосипедом зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 5 456 грн 47 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що 29.03.2025 року близько 16:00 він, перебуваючи у приміщенні будівлі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 15, таємно викрав велосипед марки «Crossbike racer». Після чого, він місце злочину покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме продав невідомій особі за 1 000 грн. Зокрема зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними, корисливими, вчинені під час дії воєнного стану в державі. У скоєному щиро каявся, попросив вибачення у потерпілого, запевняв, що більше правопорушень вчиняти не буде, готовий понести покарання відповідно до законодавства України.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченого. Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому суд враховує позицію ОП ВС, викладену у постанові № 722/594/22 від 15.01.2024 року, відповідно до якої за ч. 4 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку ОСОБА_4 під час та після вчинення протиправних дій; його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, каявся у вчиненому; дані про його особу, зокрема: не одружений; працює не офіційно; на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб не має; під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше судимий; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просила призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України. Також суд враховує заяву потерпілого від 28.04.2025 року, в якій потерпілий зазначив, що цивільний позов подавати не буде, претензій матеріального або морального характери до обвинуваченого не має.

Обставина, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_4 є щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю та висловив щирий жаль з приводу учинених протиправних дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає. Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_4 вчинив вказане у вироку кримінальне правопорушення - 29.03.2025 року, тобто до ухвалення відносно нього останнього по часу вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2025 року, тому в даному кримінальному провадженні до нього слід застосувати лише вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначити покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На думку суду, остаточно визначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2025 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- відеозапис з камер спостереження з будинку № 15 по вул. Сверстюка у м. Києві - залишити в матеріалах кримінального провадження; - пластикову корзину чорного кольору з написом MANO 42L HEAVY DUTY STORAGE BOX зі шрих кодом 224 made in TURKEY розміром 39x50x33,5 CM, яку було поміщено до поліетиленових пакетів чорного кольору, обмотано скотчем з написом «опечатано національна поліція України» та запечатано наліпками червоного кольору з номерами NPP - 0125228, NPP - 0125227 та металеве крило чорного кольору від велосипеда. Також під час огляду пластикової корзини знизу було виявлено металеву конструкцію у вигляді кріплення на якому наявний стоп-сигнал. Далі вищевказане металеве крило було вилучено та поміщено до поліетиленових пакетів чорного кольору, обмотано скотчем з написом «опечатано національна поліція України» та запечатано наліпками червоного кольору з номерами NPP -0125232, NPP-0125231 - повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1