Номер провадження: 11-сс/813/428/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

30.01.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.01.2026 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді залишено без задоволення скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 15.12.2025 року (справа №522/26980/25, провадження №1-кс/522/74/26).

27.01.2026 року на електронну адресу апеляційного суду із відділу СВПР ДУ «Вінницька установи виконання покарань (№1)» надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 , в якій він не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову, якою призначити новий розгляд його скарги на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 15.12.2025 року, в тому ж суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Суддя-доповідач, перевіривши апеляційну скаргу та додані до неї документи, вважає, що скарга підлягає поверненню, з огляду на таке.

Частина 1 статті 24 КПК України (далі КПК) встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Конвенція 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У підпункті «а» п.3 ст.35 Конвенції зазначено, що Суд визнає неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є несумісною з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтованою або є зловживанням правом на подання заяви.

Відповідно до положення п.4 цієї статті Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.

У розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи пп. «а» п.3 ст.35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст.34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Зокрема, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14.05.2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява №67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04.02.2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02), «Guntis Apinis проти Латвії» від 20.09.2011 року (Guntis APINIS against Latvia, заява № 46549/06).

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду (справи №199/6713/14-ц, №9901/34/19, №9901/324/19), яка неодноразово зазначала, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Відповідно до ст.6 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (ст.129 Конституції України та ст.50 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).

Повага до суду і його рішень зміцнюють державність, правопорядок і законність, та ведуть до справді правової держави.

Вимоги, яким повинна відповідати апеляційна скарга, визначені ст. 396 КПК. Крім того, загальними вимогами до мови документа є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься повага до людської гідності.

Положеннями ч.1 ст.11 КПК також передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

Таким чином, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям), не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Водночас використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють, оскільки вказані дії суперечать основним засадам (принципам) кримінального провадження, а також його завданню.

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 подав до Приморського районного суду м. Одеси скаргу на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 15.12.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.01.2026 року скарга ОСОБА_3 залишена без задоволення.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

На етапі прийняття апеляційної скарги на ухвалу слідчого, судді суддя-доповідач має перевірити апеляційну скаргу на наявність чи відсутність перешкод для призначення її до розгляду, передбачених п.п.2-4 ч.3, ч.4 ст.399 КПК.

Дослідивши зміст апеляційної скарги, суддею-доповідачем встановлено, що її зміст суперечить загальним засадам кримінального провадження, що є перешкодою для призначення її до розгляду, адже скарга містить формулювання та образливі висловлювання на адресу слідчого судді місцевого суду, що є виявом неповаги до суду як державної установи.

Так, апеляційну скаргу ОСОБА_3 мотивує шляхом висловлення образ на адресу слідчого судді місцевого суду, зокрема посилається на таке (зазначається мовою оригіналу):

- скарга подається «на юридично нікчемну лживу ухвалу слідчого судді»;

- незаконність ухвали полягає «в суттєвих порушеннях кримінального процесуального закону, котрі перешкоджали бухому та обдолбанному слідчому судді ухвалити адекватне розумне справедливе та неупереджене судове рішення, оскільки слідчий суддя в ненормальному стані умудрився обґрунтувати мотивувальну частину свого рішення…»;

- «суддя добухался чи обдолбался до таких чортів…»;

- «слідчий суддя коли не дуже бухий, то клепає від Імені України ухвалу…»;

- «коли суддя був в глибокому угарі, то клепає…».

На переконання судді-доповідача, використанні в апеляційній скарзі висловлювання ОСОБА_3 мають очевидно образливий характер на адресу слідчого судді та є виявом неповаги до суду як установи.

Суддя-доповідач звертає увагу апелянта, що вимоги до змісту апеляційної скарги встановлені ст.396 КПК. Зокрема, апеляційна скарга має містити найменування суду апеляційної інстанції, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Натомість, не допускається зловживання процесуальним правом, тобто особа не може використовувати процесуальне право не за його призначенням (з іншою метою ніж передбачено КПК) в цьому випадку не допускається подання апеляційної скарги з іншою метою ніж наведення доводів своїх вимог до апеляційної інстанції для подальшого їх вирішення апеляційним судом. Цілеспрямоване обґрунтування процесуальних вимог до суду апеляційної інстанції у виді образливих висловлювань щодо слідчого судді та постановленої ним ухвали, є виявом неповаги до суду як установи та свідчить про зловживання правом.

Верховний Суд зазначив, що хоча у КПК не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі ККС ВС) від 30.05.2018 року (справа №676/7346/15-к).

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ККС ВС від 09.04.2019 року по справі № 306/1602/16-к).

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами (постанова ККС ВС від 24.03.2021 року по справі №937/1059/20).

Вищезазначені висновки також узгоджуються з практикою Верховного Суду, зокрема, така позиція міститься в постанові ККС ВС від 29.07.2021 року (справа №264/6844/20), ухвалі ККС ВС від 03.04.2023 року (справа №991/113/23), а також в постанові ККС ВС від 16.01.2024 року (справа №991/7073/23).

Положеннями КПК не визначено процесуальні наслідки подання апеляційної скарги, яка містить образливі висловлювання щодо суду, судді та його рішень та які можна кваліфікувати як зловживання правом.

У випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7, ч.6 ст.9 КПК.

За таких підстав, виходячи з загальної засади поваги до людської гідності, вимоги ст.396 КПК та завдань кримінального провадження, апеляційна скарга, що містить образливі висловлювання щодо судді та його рішень може свідчити про зловживання правом на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга, з якої вбачається зловживання процесуальними правами, є неприйнятною та підлягає поверненню апелянту.

Застосування такого процесуального наслідку узгоджується з наведеною вище практикою Верховного Суду при вирішенні аналогічного питання.

З огляду на наведене, суддя-доповідач вважає, що оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_3 сформулював аргументи своєї процесуальної вимоги до суду апеляційної інстанції у виді образливих висловлювань на адресу слідчого судді місцевого суду, які не відображають та не можуть відображати незаконність чи необґрунтованість оскарженої ухвали, вказані дії слід вважати очевидним проявом неповаги до суду.

Використання апелянтом у тексті скарги цих висловлювань вказує на зловживання правом на подання апеляційної скарги, тому апеляційна скарга є неприйнятною та підлягає поверненню на підставі загальних засад кримінального провадження.

За наведених підстав, суддя-доповідач вважає за необхідне повернути апеляційну скаргу до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)», з метою її передачі ОСОБА_3 , та одночасно роз`яснити останньому, що відповідно до положень ст.393, ч.7 ст.399 КПК, у разі його незгоди з рішенням слідчого судді, він не позбавлений права звернутися з апеляційною скаргою, з дотриманням вимог КПК України.

Керуючись ст.ст. 392, 393, 399 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді про залишення без задоволення його скарги на бездіяльність прокурора Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 15.12.2025 року повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі його незгоди з рішенням слідчого судді, він вправі звернутися з апеляційною скаргою на відповідне судове рішення, в порядку, передбаченому КПК України.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати на адресу ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)», для передачі ОСОБА_3 , разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_2