УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурор, у рамках кримінального провадження №0008545 від 08.08.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області із вказаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що майстер-сержант ОСОБА_5 проходить військову службу в органах Служби безпеки України з 18 листопада 1999 року по даний час.

Так, 08 серпня 2025 року приблизно о 17 годині 10 хвилин, у світлу пору доби, водій ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Nissan X-Trail», реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, рухаючись по правій смузі руху автодорогою Київ-Чоп в напрямку міста Рівне, поблизу села Бранів Рівненського району Рівненської області, в порушення підпункту б) пункту 2.3, пункту 10.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, неправильно її оцінив, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, змінив напрямок руху, не переконавшись що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, здійснив виїзд на праву смугу руху та узбіччя по ходу руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрі рухалися прямолінійно назустріч вказаному транспортному засобу.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 загинув на місці події, ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, а автомобіль Nissan X-Trail, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_5 вимог підпункту б) пункту 2.3 і пункту 10.1 Правил дорожнього руху, що зобов?язують водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

09 серпня 2025 року о 00 годині 47 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

10 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 вересня 2025 року.

02 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, що спричинило смерть потерпілого.

05 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

05 жовтня 2025 року постановою керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 09 листопада 2025 року.

07 жовтня 2025 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 листопада 2025 року.

07 листопада 2025 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 09 грудня 2025 року, із покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 обов?язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 08.08.2025 та складеною до нього схемою; протоколами оглядів відеозаписів з камер відеоспостереження із приміщень мотелю «Патріція» та мотелю-ресторану«Bra haus» від 09.08.2025; висновком судово-медичної експертизи № 833 від 28.10.2025 (щодо трупа ОСОБА_8 ); висновком комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи за експертними спеціальностями 6.1. «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення» та 10.1. «Дослідження обставин і механізму ДТП» № КСЕ-19/118-25/15266 від 24.10.2025; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; актами медичного огляду ОСОБА_5 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому є необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з метою забезпечення виконання ним покладених процесуальних обов`язків та запобігти спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

3)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти заявленим ризикам, та не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали за викладених в ньому обставин, і просили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання, однак просили застосувати домашній арешт у певний період доби.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що слідчими Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008545 від 08.08.2025 за підозрою ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

09 серпня 2025 року о 00 годині 47 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

10 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 вересня 2025 року.

02 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

05 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

05 жовтня 2025 року постановою керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 09 листопада 2025 року.

07 жовтня 2025 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 листопада 2025 року.

07 листопада 2025 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 09 грудня 2025 року, із покладенням обов?язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

На даний час, підозрюваному ОСОБА_5 та його захисникам надано доступ до матеріалів досудового розслідування №0008545 від 08.08.2025 в порядку ст.290 КПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Так, прокурор, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та під час його розгляду довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існують заявлені ризики.

Потреба у застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтуванням того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування являється те, що кримінальне правопорушення, вчинене підозрюваним, відноситься до категорії тяжких злочинів. У разі доведення вини підозрюваного, останньому загрожує покарання у вигляді від 5 до 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні являється те, що ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_5 відомо про місця проживання свідків, а тому є ризики щодо незаконного впливу на них з боку підозрюваного шляхом погроз, вмовляння чи переконання у дачі вигідних для нього, одночасно необ`єктивних, показань. У зв`язку з цим, лише перебування ОСОБА_5 під цілодобовим домашнім арештом унеможливить спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Обґрунтування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підтверджується тим, що останній так як являється співробітником Служби безпеки України, і до його до його обов`язків входить здійснення оперативно-розшукової діяльності, яка пов`язана із постійним його переміщенням не лише на території Рівненської області а й за її межами, що значною мірою перешкоджатиме проведенню за його участю слідчих та процесуальних дій.

Також, зазначений ризик підтверджується поведінкою ОСОБА_5 , який після вчинення ним ДТП по приїзду співробітників патрульної поліції на місце події відмовився від проходження медичного освідування для встановлення його стану на предмет вживання алкогольних напоїв. При цьому, ОСОБА_5 також відмовився від проходження зазначеного медичного освідування і в КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради в присутності понятих та відмовився виконувати постанову прокурора про відібрання біологічних зразків крові та сечі, що свідчить про вчинення ОСОБА_5 умисних дій спрямованих на приховування факту вживання та перебування ним в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого спричинено смерть потерпілого.

Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу проходить військову службу у Службі безпеки України та в силу специфіки його діяльності останньому достеменно відомо про способи та методи отримання відомостей, що мають значення для кримінального провадження, у зв`язку із цим останній для уникнення кримінальної відповідальності може проводити відповідні заходи для знищення чи приховування доказів його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, обставини, визначені ст. 178 КПК України, слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, слід застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та попередить вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього, обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.12.2025.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати місце свого проживання - житло, фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в певний період доби, тобто з 23 год 00 хв до 06 год 00 хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до органу досудового розслідування, суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали та покладених обов`язків до 14.12.2025.

Виконання ухвали доручити Рівненському РУП ГУНП в Рівненстькій облкасті.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя