Справа № 405/8255/24
провадження № 1-кс/405/2511/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 м. Кропивницький

Слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень за участі дітей слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 07.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001257 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, -

встановив:

до Подільського районного суду м. Кропивницького від старшого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень за участі дітей слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_4 .

Клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим мотивовано тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України; існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі не застосування цього запобіжного заходу

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_4 за викладених у клопотання підстав.

Підозрюваний та його захисник не заперечували щодо задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_4 .

Вивчивши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дослідивши матеріали, якими стороною обвинувачення обґрунтовано клопотання, заслухавши доводи прокурора, думку підозрюваного та його захисника, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування кримінальних проваджень за участі дітей слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 07.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001257 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України.

02.10.2025 слідчим, у порядку та в строки передбачені 277 КПК України, повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.301-1 КК України, відповідно до якої: у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений час та дату, але не пізніше 21.02.2025, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник злочинний умисел, спрямований на умисне одержання доступу до дитячої порнографії, за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, її завантаження та подальше умисне зберігання без мети збуту та розповсюдження.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи всупереч вимогам ст. ст. 1, 20 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, ст. 36 Закону України «Про медіа» від 13.12.2022 № 2849-IХ (далі Закон), відповідно до якого на території України в медіа та на платформах спільного доступу до відео забороняється поширювати порнографічні матеріали, а також матеріали, що заохочують сексуальну експлуатацію та насильство над дітьми, демонструють статеві відносини дітей, використовують образ дітей (візуальний запис образу дітей) у видовищних заходах сексуального чи еротичного характеру, всупереч 34, 36 Конвенції про права дитини, яку ухвалено Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003, Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» (Лансаротська конвенція), ратифікованої 20.06.2012, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, використовуючи мобільний телефон марки «Redmi Note 13», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 , умисно отримав доступ до відеофайлів, які демонструють сцени статевих відносин відвертого порнографічного змісту за участі дітей та відносяться до дитячої порнографії, та таким чином отримав можливість у будь-який час відтворювати та переглядати такі матеріали.

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, маючи доступ до всесвітньої мережі Інтернет, використовуючи інформаційно-телекомунікаційні системи та технології, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 21.02.2025, перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , завантажив та умисно зберігав вказані відеофайли, які містять дитячу порнографію, без мети збуту чи розповсюдження, на власному мобільному телефоні марки «Redmi Note 13», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 .

Згідно висновків судово-мистецтвознавчих експертиз № СЕ-19/124-25/4113-МЗ від 18.03.2025 року та № СЕ-19/124-25/10076-МЗ від 30.07.2025 року 10 відеофайлів з назвами:

- «2_559425649.mp4»;

- « ОСОБА_7 mp4»;

- « ОСОБА_7 mp4»;

- « ОСОБА_7 mp4»;

- «VID_20250121_115157_073.mp4»;

- «VID_20250121_115225_144.mp4»;

- «VID_20250121_115246_974.mp4»;

- « ОСОБА_8 »;

- «2_438556978.MP4»;

- «VID_20250121_114520_069», - відносяться до дитячої порнографії, тобто зображення у будь-який спосіб дитини чи особи, яка виглядає як дитина, у реальному чи змодельованому відверто сексуальному образі або задіяної у реальній чи змодельованій відверто сексуальній поведінці, або будь-яке зображення статевих органів дитини в сексуальних цілях, які ОСОБА_4 умисно зберігав на вищевказаному мобільному телефоні, до 21.02.2025, тобто до моменту його виявлення та вилучення працівниками поліції в ході проведення обшуку за місцем його проживання.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Так, діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Рішенням ЄСПЛ у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18) встановлено відсутність потреби, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Надані стороною обвинувачення докази, а саме: рапорт від 14.02.2025, відповідь від ТОВ «ІСП Шторм» від 19.12.20224, протоколом обшуку від 21.02.2025, протокол огляду від 24.02.2025, висновок експерта від 18.03.2025 №СЕ-19/124-25/4113-МЗ за результатами проведення мистецвознавчої експертизи та від 30.07.2025 №СЕ-19/124-25/10076-МЗ, в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість підозри про яку повідомлено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Вирішуючи питання про встановлення ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, слідчим суддею наголошується, що при встановлення наявності/відсутності таких ризиків, слідчий суддя має виходити виключно з конкретної оцінки фактів, сукупність яких може доводити або спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним протиправних дій. При цьому, оцінка до вчинення підозрюваним таких дій виходить із: суворості можливого покарання, особи підозрюваного, характеризуючих даних, та інших обставин, які в кожному випадку є індивідуальними та давали слідчому судді прийти до обґрунтованого переконання, що такі дії підозрюваним можуть бути вчиненні, і без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, його неможливо уникнути, і така поведінка підозрюваного є потенційно можливою та прогнозованою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризики, які наведені слідчим в клопотанні та підтримані прокурором у судовому засіданні, що передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеним, за наступного:

-щодо ризику передбаченого п. 1 кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_4 , а саме за ч. 1 ст. 301-1 КК України, є тяжким кримінальним правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк до п`яти років або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк від двох до шести років. Означене покарання в разі визнання ОСОБА_4 винуватим повинне може бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 69, 75 КК України (пільгових інститутів призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для підозрюваного переховуватися від суду.

Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Окрім обґрунтованості підозри та встановленого ризику, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; вік підозрюваного, його майновий стан та сімейний стан, стан здоров`я, відсутність утриманців.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слідчим суддею встановлено про доведеність прокурором покладення на підозрюваного ОСОБА_4 таких обов`язків:

1) прибувати до слідчого прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді та суду за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання та роботи;

3) не відлучатися за межі Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є співмірним із встановленими ризиками, відповідає особі підозрюваного та здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку, тому є передбачені законом підстави для задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей ст.ст. 176-178, 179, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання старшого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень за участі дітей слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком з 06.10.2025 до 01.12.2025 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді та суду за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання та роботи;

3) не відлучатися за межі Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Повідомити підозрюваному ОСОБА_4 під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ОСОБА_4 особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень за участі дітей слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9