Справа № 583/4917/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2025 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представниці потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Охтирка клопотання захисника про скасування запобіжного заходу та прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 липня 2024 року за №0000640, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Целінограда Целіноградської області Казахстан, громадянина України, з професійно технічною освітою, розлученого, фізичної особи-підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області з 27 вересня 2024 року перебуває на розгляді вказане кримінальне провадження.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 липня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 вересня 2024 року включно без визначення розміру застави, який було продовжено ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2024 року до 16 жовтня 2024 року, ухвалами Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 жовтня 2024 року - на 60 днів до 07 грудня 2024 року включно, від 04 грудня 2024 року на 60 днів до 01 лютого 2025 року включно, від 30 січня 2025 року до 30 березня 2025 року, від 28 березня 2025 року до 26 травня 2025 року, від 22 травня 2025 року до 20 липня 2025 року включно, від 17 липня 2025 року до 14 вересня 2025 року включно без визначення розміру застави.

17 липня 2025 року від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про скасування запобіжного заходу в суді, яке він, посилаючись на норми ч. 5 ст. 202, ч. 3 ст. 206, ч. 3 ст. 331 КПК України, мотивував тим, що обвинуваченого ОСОБА_5 було незаконно затримано, оскільки його не було повідомлено про підстави затримання; свавільне обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, прокурор протягом 12 місяців вшосте за відсутності встановлених нових ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, подає клопотання про продовження строку тримання під вартою. ОСОБА_5 не може здійснювати впливу на свідків та потерпілу, оскільки вони вже допитані судом, питання щодо їх повторного допиту не вирішувалося, тому можливо цей ризик забезпечити шляхом покладання обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, як заборону спілкування із вказаними особами; зміна показань обвинуваченим та не визнання винуватості не є підставою для продовження тримання під вартою і не може розцінюватися як відсутність довіри і доводити факт переховування ним від суду. Наразі прокурор надав всі докази, тому сукупність ризиків, визначених пунктами 1-4 частини 1 ст. 194 КПК України не дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Доводи сторони обвинувачення, висунутого ОСОБА_5 , спростовано висновком комплексної судово-медичної та транспортно - трасологічної експертизи № 4435/4435/08-71/2025 від 27 червня 2025 року, проведеної за зверненням сторони захисту / Т. 5 а.с. 210-219/.

12 вересня 2025 року захисник доповнив своє клопотання, подавши відповідну заяву, в якій посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, вказав, що не погоджується з ухвалою суду від 17 липня 2025 року про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки клопотання прокурора не містило необхідних додатків для доведення обґрунтованої підозри, а ухвала суду не містить належного обґрунтування наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України / Т. 6 а.с. 131-133/.

05 вересня 2025 року прокурор ОСОБА_7 подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, яке мотивує тим, що відносно нього є обґрунтована підозра, яка підтверджена матеріалами кримінального провадження, злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Вказує, що з огляду на характер кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_5 , його суспільну небезпеку, є всі підстави вважати, що скасування або зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`які запобіжні заходи, в тому числі обрання більш м`якого запобіжного заходу, не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в ст. 177 КПК України та в ухвалі Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 липня 2025 року про продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так на даний час існують більше двох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати та не зменшилися, це переховування від суду, незаконний вплив на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Попередній строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 14 вересня 2025 року, завершити судовий розгляд до цієї дати не можливо з об`єктивних причин, тому для забезпечення запобігання вказаним ризикам слід продовжити ОСОБА_5 відповідний запобіжний захід строком на 60 днів / Т. 6 а.с. 122-124/.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 підтримали клопотання про скасування запобіжного заходу в суді, адвокат вважає, що винуватість ОСОБА_5 не доведена, судові експертизи, які проводив судовий експерт ОСОБА_8 , є непереконливими, останньою комплексною експертизою спростовується причетність ОСОБА_5 , ризики прокурором документально не підтверджено. За клопотанням прокурора підозра не є належним чином обґрунтованою згідно з новим висновком та всіх обставин. Вплив ОСОБА_5 на потерпілу та свідків виключається, оскільки всі обізнані з матеріалами справи, тяжкість покарання не є підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тим більш, що в ОСОБА_5 незадовільний стан здоров`я, в зв`язку з чим він потребує лікування. Вважає, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях, ОСОБА_5 було безпідставно затримано, протокол затримання не містить підстав для цього.

ОСОБА_5 вказав, що його винуватість не доведена, він не переховувався, зобов`язується при скасуванні запобіжного заходу перебувати вдома, буде займатися своїм здоров`ям. Тому і він, і його захисник заперечують проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання про скасування запобіжного заходу в суді, до суду подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке він підтримує. Крім цього вказав, що визнання особи винуватою чи не винуватою є завершенням судового розгляду та ухваленням вироку суду. Визнання особи невинуватою на стадії дослідження судом доказів не передбачено. Він підтримує обвинувачення, вважає його обґрунтованим. Останній висновок комплексної експертизи, проведеної адвокатом, є непереконливим, неповним, так як експертом не досліджено автомобіль, слід, який безпідставно відкинуто, наявність брудового покриття, базується на висновках судово-медичного експерта, які суперечать об`єктивним даним, а тому не є підставою для скасування запобіжного заходу. Стороною обвинувачення буде готуватися клопотання про призначення повторної комплексної експертизи. Ризик впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків, які є допитаними в суді, зменшився, але судове слідство не завершено, не виключається можливість повторного допиту цих осіб, тяжкість покарання, передбачена ч. 3 ст. 286-1 КК України, характер вчиненого злочину, поведінка ОСОБА_5 , що є підставою вважати про його ухилення від суду. Цей злочин є тяжким, хоча і вчинений з необережності, його наслідком є загибель дитини, має місце суспільний та процесуальний інтерес. Судом не затягується час розгляду справи, сторони сприяють її розгляду в розумні строки. Підставою для затримання ОСОБА_5 був відеозапис, який переглядався в судовому засіданні, на якому рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_5 , наступний автомобіль, який рухався за ним, зупинився в зв`язку з трупом дитини, його алкогольне сп`яніння підтверджено свідками, які бачили його та його поведінку, час затримання не може бути підставою для скасування запобіжного заходу.

Представник потерпілої, адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора, та заперечили проти задоволення клопотання захисника про скасування запобіжного заходу, пояснила, що потерпіла категорично заперечує, щоб обвинувачений перебував на свободі.

В межах розгляду клопотання захисника судом було заслухано пояснення судових експертів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 . Проте суд не може давати оцінки цим поясненням доки не закінчено судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи /в межах заявлених клопотань/, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Підставою скасування запобіжного заходу є зміна обставин, які враховувалися при його обранні, покращення поведінки підозрюваного, обвинуваченого, зміна кваліфікації злочину на менш тяжкий або відсутність доказів, достатніх вини, а також відсутність ризиків, що були підставою для його обрання.

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 липня 2024 року ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 20 год 13 хв 15 липня 2024 року до 20 год 13 хв 14 вересня 2024 року без визначення розміру застави. Цією ухвалою було встановлено ризики: переховування від слідства та суду, оскільки вчинив тяжке кримінальне правопорушення, незаконний вплив на потерпілу та свідків з метою ухилення від кримінальної відповідальності для зміни їх свідчень на його користь / Т. 1 а.с. 124/. Вказана ухвала переглядалася в Сумському апеляційному суді, ухвалою від 05 вересня 2024 року була залишена без змін / Т. 1 а.с. 125-126/.

Всі наступні ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було оскаржено стороною захисту, проте ухвалами колегії суддів Сумського апеляційного суду залишені без змін, а скарги адвоката без задоволення.

Це спростовує посилання адвоката на свавільне обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Щодо надання захисником висновку експертів № 4435/4436/08-71/2025 за результатами проведення комплексної судово-медичної та трансопртно-трасологічної експертизи від 27 червня 2025 року, яким на його думку спростовано винуватість ОСОБА_5 , суд вказує, що оцінка доказів у кримінальному провадженні є ключовим етапом у забезпеченні справедливого розгляду справи. Щодо оцінки доказів важливим є принцип належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, що регулюється нормами КПК України. Основним принципом, що лежить в основі оцінки доказів у кримінальному провадженні, є правило, згідно з яким жоден доказ не має наперед встановленої сили. Це означає, що жоден доказ не може автоматично визнаватися більш чи менш важливим. Кожен доказ має бути ретельно перевіреним судом з урахуванням усіх обставин справи.

Щодо визнання ОСОБА_5 невинуватим, слід вказати, що процедура визнання особи невинуватою в Україні відбувається через ухвалення судом виправдувального вироку за наслідками судового розгляду справи. Суд, керуючись принципами недоведеності вини, приймає рішення про невинуватість особи, якщо сторона обвинувачення не довела її вину поза розумним сумнівом. Оскільки судовий розгляд не закінчено, суд продовжує дослідження доказів сторони захисту, то питання про визнання ОСОБА_5 не винуватим за ч. 3 ст. 286-1 КК України, є передчасним.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста, у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1-3 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років /п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК/. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Суд зазначає, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вказані обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 на думку суду, дають підстави для висновку, що існують з боку обвинуваченого ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від суду та здійснення незаконного впливу на потерпілу та свідків, які хоча і допитані в судовому засіданні, проте судовий розгляд ще не закінчено.

Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинуваченого винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, суд приходить до висновку, що вказані обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , дають підстави для висновку, що з боку обвинуваченого існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків.

При цьому дані про зменшення або зникнення вказаних ризиків відсутні.

Також при вирішенні питання продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою суд враховує, що право обвинуваченого на доступ до апеляційного суду та апеляційне оскарження кожного судового рішення, було захищено основоположними гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та додатковим протоколом № 7 до Конвенції.

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду.

Ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, пов`язаний з тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, він може переховатись від суду з метою уникнення понесення покарання. Окрім цього цей ризик підтверджується тим, що на території України введено воєнний стан, а не стабільний рівень безпеки на території Сумської області надає можливість обвинуваченому переховуватись від суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 фактично мешкає в одному населеному пункті разом з цими особами та може вчинити дії, пов`язані з незаконним впливом на них шляхом насильницьких дій, залякування, вмовляння або підкупу з метою надання недостовірних показань.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Суд враховує, що ОСОБА_5 є не судимою особою, особою похилого віку, має цивільну дружину, займається підприємницькою діяльністю, отримує стабільний дохід, утриманців не має, має задовільний стан здоров`я / відповідно до довідки філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Сумській області від 01 серпня 2025 року ОСОБА_5 протягом періоду з січня 2025 року до 11 серпня 2025 року звертався до Сумської медичної частини за медичною допомогою, станом на 13 серпня 2025 року стан його здоров`я задовільний, може утримуватися в ДУ «Сумський слідчий ізолятор»/, потерпілою заявлено до нього цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 864000,00 грн, яка не відшкодована, в судовому засіданні перекваліфікація його дій прокурора не здійснювалася.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, крім іншого, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд, розглядаючи клопотання прокурора враховує те, що стороною захисту на теперішній час не надано до суду переконливих доказів того, що наведені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 ризики на теперішній час суттєво зменшились або перестали існувати.

Приведені обставини, на думку суду, беззаперечно свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Завершити судовий розгляд до 14 вересня 2025 року не можливо, оскільки судом досліджуються докази сторони захисту.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».

Суд наголошує, що сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження дії обраного раніше запобіжного заходу, але при цьому, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сінькова проти України» роз`яснив, що питання стосовно розумності строку тримання під вартою не може оцінюватися in abstracto. Воно має оцінюватись у кожній справі згідно з її конкретними обставинами, причинами та належно задокументованими фактами. Тривале тримання під вартою може бути виправданим у конкретній справі тільки за наявності чітких ознак існування суспільного інтересу, який, незважаючи, на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, враховуючи сукупність досліджених судом обставин та тяжкість покарання за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку та може запобігти вказаним ризикам та буде належною мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Запобіжний захід у вигляді його тримання під вартою є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості цього кримінального провадження. Виключно застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що клопотання захисника про скасування запобіжного заходу в суді задоволенню не підлягає, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Крім того відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Оскільки злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , пов`язаний із спричиненням загибелі людини, суд не вбачає підстав для визначення йому розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 315, 331, 393, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Продовжити у кримінальному провадженні за №0000640 від 15 липня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з 12 вересня 2025 року до 10 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави з утриманням в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Визначити строк дії цієї ухвали до 24 години 00 хвилин 10 листопада 2025 року.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Сумського слідчого ізолятору та вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє судовий розгляд в суді першої інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 17 вересня 2025 року о 13 год 00 хв.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1