ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/818/25 Справа № 697/1740/22 Категорія: ч.4 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Ковалі, Канівського району, Черкаської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянку України, неодруженої, з неповною середньою освітою, тимчасово непрацюючої, відноситься до категорії осіб, які мають ІІ групу інвалідності, раніше судимої 25.04.2024 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18.09.2024 вирок змінено та пом`якшено покарання та остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

- звільнено на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України. На підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, звільнено обвинувачену ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 в частині правопорушень, передбачених за ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України закрито.

в с т а н о в и л а :

Згідно ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2025 року, як зазначено в обвинувальному акті ОСОБА_8 21 серпня 2022 року, близько 19:00 год., перебуваючи на набережній річки Дніпро, неподалік автовокзалу КП «Авто-ріка» за адресою: вул. 206 Дивізії, 1, м. Каневі Черкаської області, усвідомлюючи, що Законом України 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, та діє правовий режим воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 спить лежачи на березі на піску та її не бачить, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, таємно викрала мобільний телефон «Apple iPhone» 5s, 16 GВ, вартість якого відповідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/10357-ТВ від 23.09.2022 становить 999,60 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 100 грн., який знаходився поруч потерпілого на камінні, чим завдала потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1099,60 грн..

Крім того, ОСОБА_8 , 21 серпня 2022 року, близько 19:00 год., перебуваючи на набережній річки Дніпро, неподалік автовокзалу КП «Авто-ріка» за адресою: вул. 206 Дивізії, 1, в м. Каневі Черкаської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого зняття готівкових коштів, що перебували на банківському рахунку потерпілого ОСОБА_9 , скориставшись тим, що останній спить лежачи на березі на піску та її не бачить, таємно викрала банківську картку банку «Ощадбанк» номер рахунку НОМЕР_1 , яка є матеріальною формою одержання, зберігання, використання і поширення інформації, зафіксованої на носії, і у контексті положень ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, ст. ст. 1, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, є електронним платіжним документом, як засобом доступу до банківського рахунку, тобто офіційним документом, що належить потерпілому ОСОБА_9 ..

Вона ж, ОСОБА_8 , 21.08.2022, перебуваючи на дитячому майданчику, що розташований по вул. Шевченка, в м. Каневі, Черкаської області, усвідомлюючи, що Законом України 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан та діє правовий режим воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, з використанням реквізитів, які зазначені на викраденій нею раніше банківській картці «Ощадбанк» номер рахунку НОМЕР_1 , сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар», що належить потерпілому ОСОБА_9 та за допомогою Інтернет-сайту «іРау.ua» шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, повторно, таємно викрала грошові кошти з вказаного вище рахунку, відкритого на ім`я потерпілого в сумі 8500 грн., перерахувавши їх на банківський рахунок № НОМЕР_2 банківської карти «монобанк», що належить ОСОБА_10 , та яка перебувала у користуванні ОСОБА_8 , чим завдала потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.

Своїми умисними Діями ОСОБА_8 вчинила кримінальні правопорушення передбачені:

за ч.4 ст.185 КК України (по епізоду викрадення мобільного телефону), тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене у умовах воєнного стану;

за ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів;

за ч.4 ст.185 КК України (по епізоду викрадення грошових коштів), тобто таємне викрадення (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч.1 ст.357 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст.49 КК України, а також клопотання про закриття кримінального провадження передбаченого ч.4 ст.185 КК України (по епізоду крадіжки телефона) на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 21.08.2022 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, яке є кримінальним проступком відповідно до вимог ст.12 КК України, за який передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Пункт 2 ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо у разі вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, минуло три роки.

Оскільки з дня вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України закінчилися строки давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності, суд першої інстанції на підставі ст.49 КК України, звільнив обвинувачену від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження щодо останньої.

Щодо клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України (по епізоду викрадення телефону) на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд першої інстанції його також задовольнив зазначивши, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Зазначив, що положеннями ст.185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку). У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2022 року складав 1240,50 грн.. Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 2481 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки згідно обвинувального акту сума викраденого ОСОБА_8 майна становить 1099,60 грн., то вказані дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин суд першої інстанції, зі згоди обвинуваченої ОСОБА_8 закрив кримінальне провадження за ч.4 ст.185 КК України (по епізоду викрадення телефону) з підстав передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень прокурор Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на ухвалу від 09.10.2025 в якій просить змінити її через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин ухвали посилання на звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Цю ж ухвалу в частині звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.357 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в частині обвинувачення за ч.1 ст.357 КК України в суді першої інстанції. В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що незаконність ухвали суду першої інстанції полягає у застосуванні норм закону, яка не підлягає застосуванню. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про можливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.357 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_8 09.08.2023 було вчинено новий умисний тяжкий злочин, за який вироком Золотоніського міськрайонного суду від 25.04.2024 її засуджено за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі, який ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18.09.2024 було змінено шляхом пом`якшення покарання та остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Апелянт зауважує, що у відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України віднесено до тяжких злочинів. Відтак, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, визначений п.2 ч.1 ст.49 КК України переривався та станом на 09.10.2025 не сплив. На думку апелянта, оскаржувана ухвала перешкодила суду першої інстанції ухвалити законний вирок від 10.10.2025 та призначити покарання за ч.1 ст.357 КК України.

Також апелянт вважає, що при винесенні ухвали дійшов помилкових висновків про можливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за епізодом вчинення таємного викрадення мобільного телефону «Apple iPhone» 5s, 16 GВ (ч.4 ст.185 КК України) потерпілого ОСОБА_9 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КК України.

Так, п.4-1 ч.1, ч.2 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається якщо втратив чинності закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Водночас указана норма закону не є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у розумінні ст.44 КК України, чого не було враховано судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

В силу ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Пунктом 2 ч.1 ст.49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Умовою переривання строків давності законодавцем встановлено вчинення особою до закінчення зазначених строків хоча б одного нового злочину певної тяжкості. При цьому час, який минув з дня раніше вчиненого злочину до дня скоєння нового злочину втрачає своє юридичне значення. При перериванні перебігу давності обчислення строків як за раніше вчинений злочин, так і за вчинений новий злочин починається з дня вчинення саме нового злочину, причому окремо за кожний злочин. Для констатації переривання перебігу давності матеріалами кримінального провадження повинно бути доведено, що до закінчення строку давності за раніше вчинений злочин дана особа - суб`єкт цього злочину знову вчинила новий злочин, який кваліфіковано за певною статтею (частиною статті КК).

Встановлено, що ОСОБА_8 09.08.2023 було вчинено новий умисний тяжкий злочин, за який вироком Золотоніського міськрайонного суду від 25.04.2024 її засуджено за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі, який ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18.09.2024 було змінено шляхом пом`якшення покарання та остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Відтак, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, визначений п.2 ч.1 ст.49 КК України переривався та станом на 09.10.2025 не сплив.

Таким чином, з огляду на наведене, суд першої інстанції не мав законних підстав застосовувати положення ст.49 КК України.

Оскільки суд безпідставно застосував положення ст.49 КК України та звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.357 КК України без наявності для цього законних підстав, таке неправильне застосування закону є підставою для скасування судового рішення в цій частині.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при винесенні ухвали дійшов помилкових висновків про можливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за епізодом вчинення таємного викрадення мобільного телефону «Apple iPhone» 5s, 16 GВ (ч.4 ст.185 КК України) потерпілого ОСОБА_9 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КК України.

Пунктом 4-1 ч.1, ч.2 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається якщо втратив чинності закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Водночас указана норма закону не є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у розумінні ст.44 КК України, чого не було враховано судом першої інстанції.

Тому, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної та резолютивної частин ухвали посилання на звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно з п.6 ч.1, ч.2 ст. 407, п.п. 3, 4 ч.1 ст.409 КПК України суд апеляційної інстанції вправі змінити та скасувати ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ураховуючи, що суд першої інстанції не досліджував докази у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , а клопотань про їх дослідження не надходило, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, позбавлений можливості досліджувати докази під час апеляційного розгляду та ухвалити рішення по суті.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2025 року рішення суду про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2025 року в частині звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.357 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в частині обвинувачення за ч.1 ст.357 КК України в суді першої інстанції в іншому складі суду.

В іншій частині ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді