справа № 991/8993/25
провадження № 11-сс/991/636/25
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.09.2025 р. про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, -

в с т а н о в и л а:

16.09.2025 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга, яку передано судді-доповідачу 29.09.2025 року та цього ж дня призначено до апеляційного розгляду.

До початку апеляційного розгляду захисником подано доповнення до апеляційної скарги.

1.Короткий зміст оскаржуваної ухвали та апеляційної скарги.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 06.02.2025 р. у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020 р.), ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам справи, а також допущену ним неповноту судового розгляду. Зазначає, що фактичні обставини у повідомленні про підозру викладено нелогічно. Органом досудового розслідування не встановлено дату, час і місце вчинення ОСОБА_7 дій, які кваліфіковані за ч. 3 ст. 255 КК України. У тексті підозри відсутні дані, які б вказували на те, хто, коли та за яких обставин залучив його до злочинної організації, чи були відомі йому структура, ієрархія та розподіл ролей у ній. Крім того, ОСОБА_7 призначено на посаду заступника директора КП «Київблагоустрій» вже після того, як злочинна організація, за твердженням сторони обвинувачення, визначила земельні ділянки, якими у подальшому намагалася заволодіти. Також, слідчий суддя не звернув уваги на той факт, що до обов`язків ОСОБА_7 як заступника директора КП «Київблагоустрій» не входили повноваження щодо відшукання земельних ділянок, на яких можна демонтувати так звані МАФи, та демонтаж останніх. Стосовно інформації про вільні від капітальної забудови земельні ділянки, на яких розміщувалися об`єкти дрібної торгівлі, то ОСОБА_7 не мав безпосереднього доступу до неї, оскільки така інформація містилась в загальній базі даних Державного земельного кадастру або Департаменту територіального контролю м. Києва, якому підпорядкований КП «Київблагоустрій». Крім того, підозра, повідомлена ОСОБА_7 , стосується замаху на заволодіння комунальною землею, хоча ОСОБА_7 не мав повноважень нею розпоряджатися. Наявні в матеріалах справи протоколи НСРД, у яких зафіксовано розмови невстановлених осіб, не можуть слугувати підтвердженням того, що ОСОБА_7 причетний до інкримінованих злочинів. Відтак, повідомлення про підозру ОСОБА_7 є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

2.Узагальнений виклад позицій учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор САП, належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення апеляційного розгляду не звертався.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що неявка прокурора не перешкоджає судовому розгляду, а тому апеляційну скаргу розглянуто за його відсутності.

3.Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

Слідчим суддею встановлено, що 06.02.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020 р.), ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме в участі у злочинній організації з використанням свого службового становища, а також у шести епізодах незакінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненому злочинною організацією в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Оцінивши докази сторони обвинувачення та захисту у сукупності з доводами скарги та запереченнями учасників провадження, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи з наданих матеріалів досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для повідомлення про підозру щодо вчинення останнім інкримінованого злочину.

Водночас, слідчий суддя відхилив доводи захисту про недостатність доказів, зазначених у повідомленні про підозру, як підставу для його скасування, з посиланням на те, що захисник висуває до оцінки наданих доказів такі ж високі вимоги, як під час розгляду обвинувального акту по суті.

4. Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру здійснюється у випадку, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, з повідомленням про це такій особі та з роз`ясненням її прав та обов`язків.

Відтак, підозрою є обґрунтоване припущення слідчого або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст. Відтак, повідомлення про підозру є одним із найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка набула статусу підозрюваного, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, а отже в оцінці цього питання кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням сталої практики ЄСПЛ, про що прямо вказує ч. 5 ст. 9 КПК України.

У своїх рішеннях під обґрунтованою підозрою ЄСПЛ розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах провадження для обмеження прав осіб.

Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування. Таким чином, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих стороною обвинувачення доказів тих самих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Також слід враховувати, що повідомлення про підозру - це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування може перерости у твердження у вигляді обвинувального акту. Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, надавати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості та достатності, крім випадку їх очевидної недопустимості. Повнота та всебічність проведеного розслідування теж не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при дослідженні обґрунтованості підозри.

Відповідно, і вимога щодо достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого, прокурора повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи ще неповною, призводить тим не менше до обґрунтованого висновку про ймовірну причетність особи до інкримінованого злочину та виключає протилежний висновок на даному етапі розслідування.

За змістом оскаржуваного повідомлення про підозру, ОСОБА_8 у період 2019-2023 р.р. створив злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із оберненням майна та активів територіальної громади м. Києва на користь членів злочинної організації, підкупу службових осіб органу місцевого самоврядування, а також у 2019-2025 р.р. здійснював керівництво такою злочинною організацією та залучав до її протиправної діяльності інших осіб. До складу злочинної організації у 2019-2023 р.р. увійшли заступник голови КМДА з питань здійснення самоврядних повноважень ОСОБА_9 , депутат Київради - голова постійної комісії КМР з питань архітектури, містопланування та земельних відносин ОСОБА_10 , депутат КМР - член земельної комісії КМР ОСОБА_11 , перший заступник директора КП «Спецжитлофонд» виконавчого органу КМР (КМДА) ОСОБА_12 , заступник директора КП «Київблагоустрій» виконавчого органу КМР (КМДА) ОСОБА_7 , а також ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Злочинна організація, використовуючи службові повноваження, посади та зв`язки її учасників, встановила контроль над окремими питаннями земельної та інвестиційної сфер у м. Києві. Маючи організаційні та адміністративні можливості, учасники організації обирали привабливі земельні ділянки та забезпечували спорудження на них будівель невеликої площі, право власності на які реєстрували на підконтрольних осіб. Після чого, вже підконтрольні особи подавали до міської ради заяви про передачу їм прав на земельні ділянки для обслуговування споруд, що дозволяло уникати процедури конкурентних торгів. Такому злочинному механізму учасники організації присвоїли кодову назву «Торгівля». При цьому, депутати КМР та службові особи КМДА, будучи учасниками злочинної організації, або ж перебуваючи під її впливом, забезпечували прийняття необхідних рішень, внаслідок яких під обслуговування незначних об`єктів нерухомості виділялись земельні ділянки непропорційної площі та без процедури торгів.

Для забезпечення такої діяльності ОСОБА_8 використовувався офіс у бізнес-центрі «IQ» у м. Києві, де під його головуванням проводилися закриті наради, на яких надавалися вказівки щодо дій посадовців, включно з призначенням лояльних осіб, виділення бюджетних коштів в інтересах злочинної організації. Відтак, у період 2023-2024 р.р. злочинною організацією під керівництвом ОСОБА_8 вчинено низку злочинів, а також замах на протидію законній господарській діяльності ПП «Колібріс» та шість незакінчених замахів на заволодіння земельними ділянками територіальної громади м. Києва, які були припинені внаслідок викриття діяльності злочинної організації правоохоронним органом.

При цьому, згідно розподілених ролей, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду заступника директора КП «Київблагосустрій» виконавчого органу КМР (КМДА), мав доступ до інформації про вільні від капітальної забудови земельні ділянки, на яких розміщувались об`єкти дрібної торгівлі (МАФи), які у подальшому планувалося демонтувати через порушення вимог благоустрою. Крім того, ОСОБА_7 передавав інформацію про такі ділянки учасникам злочинної організації, що дозволяло їм ухвалювати рішення щодо реалізації механізму відведення цих земель поза процедурою земельних торгів. У результаті такі земельні ділянки використовувалися для будівництва нових об`єктів, всупереч встановленим законодавством процедурам та без врахування інтересів територіальної громади. Після чого ОСОБА_7 підбирав довірених осіб для реєстрації права власності на нежитлові будівлі, які нібито існували на відібраних ділянках з 1991 року, та забезпечував реєстрацію на цих довірених осіб створюваних юридичних осіб. Ці дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020 р.), ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

Проаналізувавши зміст повідомлення про підозру та дослідивши докази, наявні в матеріалах провадження, слідчий суддя дійшов висновку про їх достатність, аби стверджувати про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих злочинів.

З такими висновками цілком погоджується і колегія суддів, оскільки слідчим суддею повно та всебічно досліджено наявні в матеріалах справи докази та зроблено висновок, що у своїй сукупності вони свідчать про наявність достатніх підстав для повідомлення про підозру та її обґрунтованість, а в оскаржуваній ухвалі на обґрунтування цього висновку розкрито зміст відповідних доказів.

Дослідивши наведені матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що зібрані докази є достатніми для переконання в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальні правопорушення, щодо яких йому повідомлено про підозру, а зібрані слідством докази на цьому етапі з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують його з обставинами, викладеними у повідомленні про підозру, та свідчать про наявність ознак відповідних кримінальних правопорушень.

Так, наявним у матеріалах справи протоколом огляду матеріалів провадження підтверджуються обставини державної реєстрації права власності на будівлі та відведення земельних ділянок, а також відображено результати проведення НСРД, а саме аудіо-, відеоконтроль особи від 20.12.2023 р., від 21.02.2024 р., від 22.04.2024 р., від 06.11.2024 р., від 11.11.2024 р., від 27.12.2024 р. Зміст зафіксованих у них відомостей підтверджує формування та діяльність злочинної організації, її структуру, детальний механізм вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, спрямованість дій співучасників та протиправні наміри щодо безпідставного отримання у користування та власність вільних від забудови комерційно привабливих земельних ділянок комунальної власності поза процедурою земельних торгів (а.с. 24-45).

Зокрема, у цих протоколах зафіксовані факти прибуття ОСОБА_7 у 2024 році до офісу ОСОБА_8 в бізнес-центрі «IQ» у м. Києві, його зустрічі там з іншими підозрюваними у провадженні - ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , а також обговорення ними стану реалізації злочинного механізму, направленого на заволодіння земельними ділянками та усунення перешкод, які виникли під час його реалізації. При цьому, ОСОБА_7 приймав активну участь у нарадах, пропонуючи способи одержання вільних від забудови земельних ділянок у користування підконтрольних злочинній організації осіб, а також звітував про понесені фінансові витрати, пов`язані з реалізацією злочинного механізму. Крім того, у протоколах НСРД зафіксовані обставини, які завадили учасникам злочинної організації довести до кінця умисел, направлений на заволодіння земельними ділянками. Так, у вересні 2024 року учасники злочинної організації дізналися про направлення Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) листа до прокуратури щодо порушень вимог законодавства під час набуття ОСОБА_16 права власності на об`єкти нерухомості, що призвело до направлення прокуратурою запитів до Київради, а надалі - у пред`явленні Київрадою позову до ТОВ «Маякоф» з вимогою усунути перешкоди територіальній громаді м. Києва у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . Крім того, учасники злочинної організації не змогли забезпечити формування земельної ділянки під неіснуючою нежитловою будівлею на АДРЕСА_2, оскільки відповідна ділянка відносилася до категорії земель рекреаційного призначення, відтак, учасники злочинної організації розглядали питання будівництва на земельній ділянці торгівельного центру без звернення Київради із заявою про передачу ділянки в оренду.

Крім того, серед матеріалів справи міститься протокол огляду вилученого у ОСОБА_7 мобільного телефону від 10-24.02.2025 р., з якого встановлено, що детективом за участі спеціаліста у ході огляду телефона виявлено низку збережених фотографій документів, що стосуються земельних ділянок, які є об`єктами злочинних посягань у даному провадженні, фотокартки витягів з Державного реєстру речових прав по громадським нежитловим забудовам, а також таблицю, в якій зафіксовано витрати на безпосереднє будівництво торгівельного центру на земельній ділянці, заволодіння якою учасниками злочинної організації розслідується у провадженні, а також облік ймовірної неправомірної вигоди посадовим особам різного рівня (а.с. 45-60).

Також, матеріали справи містять протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 10.06.2025 р., який повідомив, що ОСОБА_7 познайомив його з ОСОБА_16 , а надалі належне ОСОБА_17 ТОВ «В-6» придбало у ОСОБА_16 нежитлову будівлю на АДРЕСА_3. При цьому, згідно протоколу огляду від 21.04.2025 р. мобільного телефону ОСОБА_17 , вилученого в ході обшуку, у ньому виявлено листування ОСОБА_7 з ОСОБА_17 з питань самовільного будівництва будівлі на земельній ділянці на АДРЕСА_1 шляхом обкладення цеглою тимчасової споруди (МАФу), що зафіксовано на фотознімках. Крім того, у ході листування ОСОБА_7 вказував: «Робіть швидко. До кінця неділі треба все зробити». Також, виявлено листування ОСОБА_7 з ОСОБА_17 з питань самовільного будівництва будівлі на земельній ділянці на АДРЕСА_3, щодо витрат, пов`язаних з самовільним будівництвом будівлі на АДРЕСА_1, зокрема у повідомленнях вказано про витрати з позначками «благоустрій 600$» та «прокуратура 2000$» (а.с. 123-126, 61-74).

Крім того, згідно протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_16 від 06.02.2025 р., він з 2023 року діяв за вказівками ОСОБА_7 та фактично був його довіреною особою. З березня 2023 року їздив до нотаріусів у м. Києві та підписував документи щодо реєстрації на нього об`єктів нерухомого майна. Крім того, він за вказівкою ОСОБА_7 передав дві фактично не існуючі будівлі до статутного капіталу ТОВ «Ренонсент Компані» та ТОВ «Креймолт фаст». За вказані дії ОСОБА_16 отримував від ОСОБА_7 грошові кошти (а.с. 83-85).

Вищенаведене пов`язує ОСОБА_7 із досліджуваними обставинами, оскільки він ймовірно діяв спільно з іншими особами, причетність яких до вчинення зазначених вище кримінальних правопорушень розслідується у даному провадженні, зокрема, маючи доступ до інформації про вільні від капітальної забудови земельні ділянки, на яких розміщувались об`єкти дрібної торгівлі (МАФи), які у подальшому планувалося демонтувати через порушення вимог благоустрою, передавав інформацію про такі ділянки учасникам злочинної організації, що дозволяло їм ухвалювати рішення щодо реалізації механізму відведення цих земель поза процедурою земельних торгів.

Що стосується доводів захисника про відсутність у ОСОБА_7 як заступника директора КП «Київблагоустрій» повноважень, а відтак, і відсутність безпосереднього доступу до інформації про вільні від капітальної забудови земельні ділянки, на яких розміщувались об`єкти дрібної торгівлі, колегія суддів відхиляє їх як необґрунтовані.

Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_7 інкриміновано вчинення незакінчених замахів на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем в інтересах злочинної організації, тобто використання ним своїх службових повноважень заступника директора КП «Київблагоустрій» всупереч їх призначенню, цілям і завданням, для досягнення яких вони йому надані.

При цьому, до серпня 2023 року ОСОБА_7 працював на посаді начальника відділу з питань оформлення документації у сфері благоустрою КП «Київблагоустрій», а в 2023-2025 р.р. - на посаді заступника директора цього комунального підприємства. Факт перебування на зазначених посадах свідчить про те, що ОСОБА_7 був обізнаний з положеннями Статуту КП «Київблагоустрій».

Згідно п. п. 3.2.6. Статуту КП «Київблагосустрій», предметом його діяльності є, окрім іншого, демонтаж, перевезення та зберігання безхазяйного майна та самовільно розміщених об`єктів, що порушують правила благоустрою міста; виконання ремонтних та будівельних робіт, знесення аварійних та інших об`єктів. Отже, вказане підприємство здійснює свою діяльність та організовує заходи, які забезпечують дотримання правил благоустрою у м. Києві, у тому числі шляхом внесення приписів та складання протоколів про адміністративні правопорушення. Наведене також вбачається з Тимчасового розподілу обов`язків між директором, першим заступником та заступниками директора КП «Київблагоустрій» (а.с. 115).

Крім того, як вбачається зі змісту Тимчасового розподілу обов`язків між директором, першим заступником та заступниками директора КП «Київблагоустрій» виконавчого органу КМР «КМДА», Положення про відділ з питань оформлення документації у сфері благоустрою КП «Київблагоустрій», Положення про відділ супроводу документації у сфері благоустрою КП «Київблагоустрій», посадові обов`язки ОСОБА_7 загалом стосувалися забезпечення дотримання Правил благоустрою у м. Києві та запобігання їх порушенню (а.с. 115-121).

Втім, зафіксовані у ході проведення НСРД відомості свідчать, що ОСОБА_7 замість вчинення дій, направлених на забезпечення дотримання Правил благоустрою у м. Києві та запобігання їх порушенню, сприяв самовільному будівництву нежитлових будівель на земельних ділянках на АДРЕСА_1 та на АДРЕСА_3, та не вживав заходів з метою їх демонтажу, у тому числі шляхом інформування про відомі йому факти порушень до Департаменту територіального контролю м. Києва. При цьому, ОСОБА_7 підбирав довірених осіб, зокрема знайомого ОСОБА_16 , для реєстрації права власності на такі нежитлові будівлі та внесення їх до статутного капіталу підпорядкованих товариств, які в такий спосіб одержували право звертатися до КМР із заявами про формування земельних ділянок та передачу їх в користування поза процедурою земельних торгів.

Таким чином, версія слідства про те, що ОСОБА_7 у зв`язку із виконанням службових обов`язків був обізнаний та надавав учасникам злочинної організації інформацію про комерційно привабливі земельні ділянки, які могли бути передані підконтрольним особам з метою будівництва на них комерційних об`єктів, підбирав довірених осіб для реєстрації права власності на нібито розміщені на земельних ділянках нежитлові будівлі, а також, використовуючи своє службове становище, забезпечив невжиття підпорядкованими працівниками КП «Київблагоустрій» заходів щодо демонтажу нежитлових будівель, самовільно розміщених на земельних ділянках, не є очевидно необґрунтованою та потребує подальшого дослідження у ході досудового розслідування.

В той же час, що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, чи міг ОСОБА_7 зловживати своїм службовим становищем, з урахуванням зайнятої ним посади, існуючим на той час розподілом повноважень, а також недостатньої конкретизації певних фактів, якими обґрунтовано повідомлення про підозру, то колегія суддів звертає увагу на те, що такі доводи захисника стосуються питань доведеності вини, оцінки доказів та наявності складу кримінального правопорушення в діянні підозрюваного ОСОБА_7 , а розв`язання таких питань має здійснюватися судом на стадії судового провадження.

Посилання захисту на необґрунтованість кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 255 КК України через відсутність у підозрі ознак, які притаманні злочинній організації, а також часу та місця вступу ОСОБА_7 до неї, теж не є слушними, оскільки викладення змісту підозри, правової кваліфікації кримінального правопорушення та стислого викладу обставин кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями органу досудового розслідування. Кваліфікація певного кримінального правопорушення не є статичною, це динамічний процес, який розпочинається з попередньої правової кваліфікації і яка у подальшому може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний обмежений обсяг відомостей про події. У ході подальшого досудового розслідування обсяг та якість виявлених відомостей збільшується. І лише на момент завершення досудового розслідування відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними і достатніми даними про скоєне діяння.

Відтак, наведені в апеляційній скарзі доводи захисту щодо відсутності у повідомленні про підозру посилання на певні обставини, які підлягають доказуванню, невстановлення окремих елементів складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також достатніх відомостей, які б підтверджували тісні стосунки між підозрюваними та наявність між ними чіткого розподілу функцій, та інші подібні аргументи можуть бути предметом перевірки під час подальшого досудового розслідування, яке наразі не завершено. Водночас, сторона обвинувачення згідно з положеннями ст. 279 КПК України у випадку виникнення підстав вправі повідомити особу про нову підозру або ж змінити раніше повідомлену підозру. Таким чином, на момент повідомлення особі про підозру не є необхідним встановлення усіх елементів складу інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування фактично і здійснюється з тією метою, аби встановити всі елементи відповідного складу злочину, а також всі його кваліфікуючі ознаки.

Враховуючи викладене та зважаючи, що за результатом апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_7 до вищевказаних кримінальних правопорушень, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, підстави вважати, що повідомлення про підозру є необґрунтованим - відсутні.

6. Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Під час апеляційного розгляду порушень норм кримінального процесуального кодексу України, які могли б слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, зокрема за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено. Доводи щодо допущених слідчим суддею порушень положень КПК України не знайшли свого підтвердження. Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-372, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.09.2025 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

ОСОБА_4