Справа №601/3241/25
Провадження № 1-кп/601/335/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець кримінальне провадження за №0000222 від 21.09.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, на утриманні має малолітні діти, одруженого, не депутата, адвокатом не являється, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, -

за участю інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:

20 вересня 2025 року о 22:15 год., ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні магазину, який знаходиться по вул. Спортивна 3, м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, де також у цей час перебував неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_3 розпочав словесний конфлікт з ОСОБА_5 .. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на заподіяння фізичного болю ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій протиправний намір 20.09.2025 близько 22:15 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину, який знаходиться по вул. Спортивна 3, м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході словесного конфлікту, наніс один удар правою ногою в ділянку стопи лівої ноги та один удар коліном правої ноги в ділянку стегна лівої ноги ОСОБА_5 .. В результаті вчинення вказаних дій ОСОБА_3 ОСОБА_5 відчув фізичну біль в ділянці стопи лівої ноги, та ділянці стегна лівої не отримавши тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України визнав, щиро кається та пояснив, що дійсно 20.09.2025 перебуваючи у приміщенні магазину в м. Почаїв наніс ОСОБА_5 один удар правою ногою в ділянку стопи лівої ноги та один удар коліном правої ноги в ділянку стегна лівої ноги. Передумовою зазначених дій стало порушення ОСОБА_5 правил дорожнього руху. Цивільний позов не визнає.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доводиться дослідженими під час судового розгляду матеріалами кримінального провадження, наданими стороною обвинувачення, а саме:

- дослідженим відеодопитом неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , який проведено за методикою «Зелена кімната». Потерпілий пояснив, що 20.09.2025 перебуваючи з друзями у приміщенні магазину «АТБ» в м. Почаїв до нього підійшов ОСОБА_3 , який сказав: «Тебе навчити їздити» , потім наніс один удар правою ногою в ділянку стопи лівої ноги та один удар коліном правої ноги в ділянку стегна лівої ноги. Погрожував, що зламає хребет. У конфлікт втрутився ОСОБА_8 , який простяг руку між ним та ОСОБА_3 . Потім зателефонував до батька.

- дослідженим відеодопитом неповнолітнього свідка ОСОБА_9 який проведено за методикою «Зелена кімната». Свідок повідомив, що з другом ОСОБА_5 були у приміщенні магазину «АТБ», до ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_3 , почав на нього кричати та наніс ОСОБА_5 два удари.

Послідовні показання потерпілого та свідка у ході кримінального провадження повністю узгоджуються між собою.

Протоколом огляду відеозапису від 18 жовтня 2025 року з додатком (диск DVD-R, компакт диск білого кольору, 1 (один) відео-файл із наступною назвою: - Сh1З_0509), які містить інформацію про події які відбувалися в приміщенні магазину «АТБ» за участі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

При відкритті відео файлу встановлено, що загальна тривалість його становить 17 хв 58 с., відеозйомка здійснюється внутрішньою камерою відео-спостереження магазину «АТБ», який знаходиться по вул. Спортивна 3, м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області. В подальшому ході огляду відеозапису встановлено, що на 09 хв. 13 с. видно як до вказаного відділу підходять троє хлопців, один з них одягнений у темного кольору спортивний костюм з капюшоном одягненим на голову підходить до кавового апарату, інший хлопець одягнений також у темного кольору спортивний костюм та білого кольору взуття підійшов до полиці де взяв рукою з полиці продукцію, розмовляє з третім хлопцем, а саме з ОСОБА_5 , який стоїть поруч них одягнений у спортивний костюм з світлого кольору вставками та світлого кольору взуття та тримає у руці бляшанку.

На 09 хв.43 с. видно, як до ОСОБА_5 підходить чоловік одягнений у темного кольору футболку, темного кольору шорти, та темного кольору взуття останній тримає у правій руці кошик, його ліву рука знаходиться у лівій кишені шортів, та одразу наносить один удар правою ногою в ділянку стопи лівої ноги ОСОБА_5 та починає розмовляти з ОСОБА_10 до них підходять відвідувачі магазину, однак видно, що між останніми відбувається сварка, та на 10 хв. 21 с. відеозапису видно, як вказаний чоловік стоячи навпроти знову наносить один удар коліном правої ноги по стегні лівої ноги ОСОБА_11 внаслідок чого ОСОБА_12 робить крок назад, то опиняється у куті приміщення, після чого між ним відбувається коротка розмова та на 10 хв. 40 с. видно, що чоловік, який наносив удари ОСОБА_13 повертається обличчя до відеокамери та видно, що це ОСОБА_3 , який йде та зникає з видимості вказаної відеокамери, та троє вищевказаних хлопців залишаються стояти біля кавового апарату.

Аналізуючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством та є такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення. Зазначені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. У своїй сукупності всі докази підтверджують доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті.

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.126 КК України - тобто, умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який раніше не судимий, має на утриманні чотирьох дітей, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції частини статті обвинувачення у виді штрафу, оскільки саме таке покарання на думку суду є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Також до початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з нього в його користь моральної шкоди в розмірі 20000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, йому спричинено моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болі, моральних переживаннях і стражданнях, які виникли від протиправних дій обвинуваченого, приниженні гідності, особистої недоторканості, отриманні психологічного стресу. В результаті вчинених умисних неправомірних дій ОСОБА_3 ОСОБА_5 відчув фізичний біль в ділянці стопи лівої ноги, та в ділянці стегна лівої не отримав тілесних ушкоджень. Під час нападу ОСОБА_5 зазнав значного психоемоційного потрясіння. Акт фізичного насильства в публічному місці створив у потерпілого стійке відчуття небезпеки за своє життя та здоров`я. Така ситуація спричинила порушення звичного ритму життя, позбавила можливості спокійно перебувати у громадських місцях та викликала постійне занепокоєння під час соціальних взаємодій. ОСОБА_5 втратив відчуття безпеки, що негативно вплинуло на його соціальне функціонування і змусило змінити свої звички, аби уникати подібних ситуацій у майбутньому. Зазначений інцидент відбувся у громадському місці за присутності сторонніх осіб, що викликало моральний дискомфорт та відчуття приниження.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 позовну заяву потерпілого підтримав та просить її задовольнити, стягнути в користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд виходить із наступних обставин справи та вимог закону.

Відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, за змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Із вимог ч.1 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Пунктом 31 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 02.07.2004 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями Цивільного кодексу України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При цьому суд приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, тощо. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути співмірним.

Стосовно доведеності та обґрунтованості позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд враховує, що потерпілому ОСОБА_5 неправомірними діями ОСОБА_3 дійсно було спричинено фізичного болю, це діяння мало місце у громадському місці і діями обвинуваченого було принижено гідність потерпілого. Таким чином із врахуванням вищевикладеного, а також глибини фізичних та душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов щодо стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково на суму 7000 грн.

З врахуванням обставин, викладених потерпілим ОСОБА_5 , суд вважає, що зазначена потерпілим сума моральної шкоди у розмірі 20000 грн., є явно завищеною, такою, що не відповідає характеру правопорушення, та його реальним стражданням.

Витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 368, 370, 374, 376 КПК України, статтею 65-69,75-76, ч.1 ст.122 КК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) в якості відшкодування моральної шкоди 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: