Справа №577/2275/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1159/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2025 року, якою продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

У рамках даного кримінального провадження, прокурор ОСОБА_7 заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують та не зменшились і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останньої.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2025 року, обвинуваченій ОСОБА_6 встановлений запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжено на строк 02 місяці, тобто до 22 листопада 2025 року до 24 год. 00 хв., з раніше визначеними умовами та розміром застави.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, обвинувачена ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2025 року та змінити їй вид запобіжного заходу на більш м`який або зменшити розмір застави.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що заявлені стороною обвинувачення ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Окрім цього, обвинувачена просить врахувати те, що вона мама трьох дітей, які потребують матеріальної допомоги та підтримки. Дійсно, на початку повномасштабної війни, вона вивезла своїх дітей в більш безпечне місце, оскільки рідне місто перебувало в окупації. Проте, не вчиняла дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування чи суду.

За раніше вчинені злочини, вона понесла покарання та щиро розкаюється, а тому відсутні ризики вчинення нею нових кримінальних правопорушень чи продовження вчиняти злочини, в якому обвинувачується.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 (шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) та прокурор повідомлені належним чином.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 у поданій заяві просить апеляційний розгляд скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , проводити у його відсутність.

У поданій апеляційній скарзі, обвинувачена ОСОБА_6 просить апеляційний розгляд проводити у її відсутність та її захисника.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме тяжкість вчинених злочинів, суворість покарання, яке загрожує у випадку визнання обвинувачену винною, особу останньої.

Відповідно, висновок суду про те, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів, є вмотивованим і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають заміні запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою.

Колегія суддів вважає, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченої. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких корисливих злочинів, за вчинення найтяжчого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, тому існує ймовірність того, що обвинувачена, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, що ускладнить своєчасному виконанню процесуальних рішень.

Окрім цього, існування вказаного ризику обґрунтовується поведінкою обвинуваченої, котра будучи підозрюваною в іншому кримінальному провадженні № 0000243 від 14 квітня 2022 року, залишила постійне місце проживання та виїхала до Закарпатської області, тим самим порушила покладені на неї процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Також є обґрунтованим ризик можливого вчинення ОСОБА_6 інших злочинів чи продовження скоєння аналогічних кримінальних правопорушень, зважаючи на відсутність в останньої офіційного заробітку, наявність судимостей за вчинення аналогічних злочинів проти власності. Крім того, 21 вересня 2023 року до Конотопського міськрайонного суду Сумської області скеровано кримінальне провадження № 0000999 за обвинуваченням у вчиненні восьмих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190, ч. 1, ч. 2 ст. 209 КК України.

Враховуючи вищезазначене, а також характер злочинів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовжити відносно обвинуваченої строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із раніше визначеним розміром застави, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування стосовно останньої більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень обвинуваченої щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого судом рішення та відсутність підстав для скасування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційні доводи обвинуваченої про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, оскільки до апеляційної скарги не додано переконливих доказів того, що остання має стійкі соціальні зв`язки, які здатні реально вливати на її поведінку та могли би бути запорукою належної процесуальної поведінки та є реальною гарантією запобігання встановленим ризикам, зважаючи на те, що обвинувачена до вчинення інкримінованих їй злочинів мала дітей, проте вказане не перешкоджало вчиняти злочинні діяння.

Окрім цього, в апеляційній скарзі не наведено відомості, які підтверджують, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченої сталися суттєві зміни, чи з`явилися нові обставини, які не були предметом дослідження судом першої інстанції і не були ним враховані, та які суттєво могли би вплинути на висновки про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого судом рішення та відсутність підстав для скасування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому визначений розмір застави, який може бути внесений у якості альтернативного запобіжного заходу щодо обвинуваченої відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України, та на думку суду апеляційної інстанції, у разі її внесення забезпечить дотримання обвинуваченою належної процесуальної поведінки для забезпечення кримінального провадження.

Обговорюючи питання щодо зменшення обвинуваченій ОСОБА_6 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2025 року, якою обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4