Справа № 953/4772/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_9 ,

адвоката - ОСОБА_10 ,

психолога - ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника адвоката ОСОБА_13 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000187 від 01.02.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, розлученого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції 25.09.2008), ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції 14.03.2018), ч. 3 ст. 153 КК України (в редакції 01.06.2010), ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції 06.12.2017), ч. 6 ст. 152 КК України (в редакції 19.12.2019), -

УСТАНОВИЛА:

У період часу з 2013 року по 2020 рік ОСОБА_12 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_14 , спільною донькою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою ОСОБА_9 від першого шлюбу - малолітньою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24.03.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 , діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її оголитись та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, пальцями лівої руки торкався її статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 30.06.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її оголитись, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, пальцями лівої руки торкався її статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 06.07.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її оголитись, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, пальцями лівої руки торкався її статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 13.07.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її оголитись, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, пальцями лівої руки торкався її статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 19.07.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її оголитись, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, пальцями лівої руки торкався її статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 06.08.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її оголитись, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, пальцями лівої руки торкався її статевих органів, а також змусив її саму своїми пальцями рук торкатися власних статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 10.08.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, змусив ОСОБА_8 зняти весь одяг та сидячі на ліжку у кімнаті розсунити свої ноги, демонструючи статеві органи.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 25.08.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її оголитись, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, пальцями лівої руки торкався її статевих органів, а також змусив її саму своїми пальцями рук торкатися власних статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 30.08.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом з малолітньою ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно ОСОБА_8 дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом, маючи злочинний умисел на порушення статевої свободи та статевої недоторканості, а також на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, лежачі на ліжку і погрожуючи їй фізичною розправою, скориставшись безпорадним станом потерпілої, маючи намір на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, лежачи оголений на ліжку, змусив ОСОБА_8 сісти поруч з ним, і взяти його статевий орган до рота, таким чином здійснивши проникнення до її ротової порожнини, тобто здійснив орогенітальний контакт.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 153 КК України, тобто насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, а саме задоволення статевої пристрасті неприродним способом із використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітньої (в редакції 01.06.2010).

Крім того, 17.09.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її оголитись, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, змусив її саму своїми пальцями рук торкатися власних статевих органів, після чого почав своїм статевим органом торкатися її піхви.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 24.09.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її оголитись, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, змусив її взяти свій статевий орган у руки і торкатися власних статевих органів, після чого сам взяв в руки свій статевий орган і почав торкатися ним піхви потерпілої.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи, вчинені вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 27.09.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином змусив ОСОБА_8 зняти весь одяг, оголити статеві органи та лежачи на ліжку у кімнаті розсунити свої ноги, демонструючи статеві органи та потім пальцями своїх рук торкався її статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 04.10.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її оголити статеві органи, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, змусив її розсунити свої ноги, демонструючи статеві органи.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 06.10.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її оголитись, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, змусив її розсунити ноги і власним пальцем проникнути до себе у анальний отвір.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 22.10.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її оголити статеві органи, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, пальцями лівої руки торкався її статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 11.11.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , яка була одягнена у кофту та колготки, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, приспустив колготи та змусив її торкатися своїми пальцями власних статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 03.12.2016 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, змусив її оголитись та встати у непристойну позу, демонструючи статеві органи.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 24.01.2017 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 , перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, змусив ОСОБА_8 зняти з себе спідню білизну та лягти на ліжко, демонструючи статеві органи.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 05.03.2017 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, знаходячись у кімнаті, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, змусив ОСОБА_8 яка лежала на ліжку зняти з себе одяг, після чого ОСОБА_12 пальцями лівої руки торкався її статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 04.05.2017 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом з малолітньою ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно ОСОБА_8 дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, маючи злочинний умисел на порушення статевої свободи та статевої недоторканості, а також на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, погрожуючи їй фізичною розправою, скориставшись безпорадним станом потерпілої, маючи намір на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, лежачи оголеним на ліжку, змусив ОСОБА_8 оголитись, лягти поруч та розсунути ноги, після чого своїм статевим органом проник до її анального отвору, тобто здійснив аногенітальний контакт.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 153 КК України, тобто насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, а саме задоволення статевої пристрасті неприродним способом із використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітньої (в редакції 01.06.2010).

Крім того, 19.05.2017 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , змусив її роздягнутися, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, пальцями лівої руки торкався її статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 03.07.2017 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, змусив ОСОБА_8 лягти на ліжко та зняти з себе весь одяг та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, змусив її пальцями своєї руки торкатися власних статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 30.08.2017 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, змусив ОСОБА_8 зняти з себе спідню білизну та лягти на ліжко, робити непристойні пози, ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_12 змусив її саму своїми пальцями рук торкатися власних статевих органів, після чого почав своїм статевим органом торкатися її піхви.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, 16.10.2017 приблизно о 14:50, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, змусив ОСОБА_8 зняти з себе спідню білизну, лягти на ліжко і робити непристойні пози, торкатися себе власною рукою в області піхви, вводити власний палець до піхви. Ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_12 оголивши свій статевий орган, став ним торкатися піхви малолітньої ОСОБА_8 .

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, на початку квітня 2018 року, у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, він одягнений у штани лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, взяв руку ОСОБА_8 , і поклав її на свій статевий орган, утримуючи її.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008).

Крім того, наприкінці квітня 2018 року, у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, він у кімнаті лежав на ліжку поруч із ОСОБА_8 , та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, оголивши свій статевий орган, взяв руку ОСОБА_8 , і поклав її на свій статевий орган, утримуючи її.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї (в редакції 14.03.2018).

Крім того, в середині травня 2018 року, у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 , діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вони лежали на ліжку у житловій кімнаті та, ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, оголивши свій статевий орган, взяв руку ОСОБА_8 , і поклав її на свій статевий орган, утримуючи її.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї (в редакції 14.03.2018).

Крім того, наприкінці травня 2018 року, у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, погрожуючи фізичною розправою, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вони лежали на ліжку у кімнаті та, ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, оголивши свій статевий орган, взяв руку ОСОБА_8 , і поклав її на свій статевий орган, утримуючи її.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї (в редакції 14.03.2018).

Крім того, в середині червня 2018 року, у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли ОСОБА_8 стояла біля ліжка, він підійшов до неї, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, оголивши свій статевий орган, спустив до коліна її штани та нижню білизну, і став своєю рукою торкатися її статевих органів, після чого, взяв руку ОСОБА_8 , і поклав її на свій статевий орган, утримуючи її.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї (в редакції 14.03.2018).

Крім того, на початку вересня 2018 року, у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно ОСОБА_8 дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, маючи злочинний умисел на порушення статевої свободи та статевої недоторканості, а також на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, підійшов до ОСОБА_8 , яка перебувала у кімнаті і погрожуючи їй фізичною розправою, скориставшись безпорадним станом потерпілої, маючи намір на задоволення статевої пристрасті, підійшовши до неї ближче, зняв з неї штани та нижню білизну, і своїм пальцем руки проник їй у піхву.

В результаті чого, ОСОБА_12 своїми діями спричинив фізичний біль потерпілій ОСОБА_8 .

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 153 КК України, тобто насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, а саме задоволення статевої пристрасті неприродним способом із використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітньої (в редакції 01.06.2010).

Крім того, 20.09.2018 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 , перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, змусив ОСОБА_8 зняти з себе спідню білизну та лягти на ліжко та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_12 пальцями лівої руки торкався її статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї (в редакції 14.03.2018).

Крім того, 15.11.2018, у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно ОСОБА_8 дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, маючи злочинний умисел на порушення статевої свободи та статевої недоторканості, а також на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, погрожуючи їй фізичною розправою, скориставшись безпорадним станом потерпілої, маючи намір на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, лежачи одягненим у футболку синього кольору, змусив ОСОБА_8 лягти поруч з ним і погрожуючи їй фізичною розправою, скориставшись безпорадним станом потерпілої, змусив взяти його статевий орган до рота, таким чином здійснивши проникнення до її ротової порожнини, тобто здійснив орогенітальний контакт.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 153 КК України, тобто насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, а саме задоволення статевої пристрасті неприродним способом із використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітньої (в редакції 01.06.2010).

На прикінці січня 2019 року, у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно ОСОБА_8 дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, маючи злочинний умисел на порушення статевої свободи та статевої недоторканості, а також на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, підійшов до ОСОБА_8 , яка перебувала у кімнаті і погрожуючи їй фізичною розправою, скориставшись безпорадним станом потерпілої, змусив останню лягти на ліжко, після чого ліг поруч з нею і знявши з неї штани та нижню білизну, своїми двома пальцями проник їй у піхву.

В результаті чого, ОСОБА_12 своїми діями спричинив фізичний біль потерпілій ОСОБА_8 , таким чином вчинив зґвалтування останньої.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 152 КК України, тобто зґвалтування, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого іншого предмета, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (в редакції 06.12.2017).

На початку лютого 2019 року, у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно ОСОБА_8 дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, маючи злочинний умисел на порушення статевої свободи та статевої недоторканості, а також на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, лежачі на ліжку і погрожуючи їй фізичною розправою, скориставшись безпорадним станом потерпілої, маючи намір на задоволення статевої пристрасті, змусив ОСОБА_8 сісти поруч з ним, де спустив з себе штани, взяв її за голову і нахилив до свого статевого органу, яким проник їй до рота (орально), на що вона через небажання вступити із ґвалтівником у статевий зв`язок, відштовхнула від себе ОСОБА_12 та вийшла з кімнати. В результаті чого, ОСОБА_12 своїми діями вчинив зґвалтування потерпілої.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 152 КК України, тобто зґвалтування, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (в редакції 06.12.2017).

На прикінці лютого 2019 року, у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно ОСОБА_8 дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, маючи злочинний умисел на порушення статевої свободи та статевої недоторканості, а також на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, скориставшись безпорадним станом потерпілої, маючи намір на задоволення статевої пристрасті, змусив ОСОБА_8 зняти свій одяг і оголеною йти до ванної кімнати. Коли вона зайшла до ванної кімнати, то до неї підійшов ОСОБА_12 , підняв і посадив її на пральну машинку, після чого піднявши ноги ОСОБА_8 до гори, своїм статевим органом проник до її анального отвору.

В результаті чого, ОСОБА_12 своїми діями спричинив фізичний біль потерпілій ОСОБА_8 , таким чином вчинив зґвалтування останньої.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 152 КК України, тобто зґвалтування, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (в редакції 06.12.2017).

Крім того, 25.03.2019, у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно ОСОБА_8 дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, маючи злочинний умисел на порушення статевої свободи та статевої недоторканості, а також на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, лежачи оголеним на ліжку, маючи намір на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, змусив ОСОБА_8 зняти з себе увесь одяг і погрожуючи їй фізичною розправою, скориставшись безпорадним станом потерпілої, маючи намір на задоволення статевої пристрасті, змусив взяти його статевий орган до рота, таким чином здійснивши проникнення до її ротової порожнини. В результаті чого, ОСОБА_12 своїми діями вчинив зґвалтування потерпілої.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 152 КК України, тобто зґвалтування, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (в редакції 06.12.2017).

Крім того, 22.04.2019 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_12 змусив ОСОБА_8 зняти весь одяг та лежачі на ліжку у кімнаті розсунити свої ноги, демонструючи статеві органи.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї (в редакції 14.03.2018).

На прикінці травня 2019 року, у денний час, більш точний не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно ОСОБА_8 дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, маючи злочинний умисел на порушення статевої свободи та статевої недоторканості, а також на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, маючи намір на задоволення статевої пристрасті, перебуваючи у ванній кімнаті, підійшов до ОСОБА_8 , зняв з себе штани і скориставшись безпорадним станом останньої, змусив ОСОБА_8 зняти з себе увесь одяг, після чого посадив її оголену на пральну машинку, підняв її ноги до гори і утримуючи за стегна, своїм статевим органом проник до анального отвору потерпілої ОСОБА_8 та зробивши декілька рухів, витягнув його. В результаті чого, ОСОБА_12 своїми діями спричинив фізичний біль потерпілій ОСОБА_8 , таким чином вчинив зґвалтування останньої.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.4 ст.152 КК України, тобто зґвалтування, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (в редакції 06.12.2017).

Крім того, 13.06.2019 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, змусив ОСОБА_8 зняти з себе спідню білизну та лягти на ліжко і розсунити ноги, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, став пальцями своєї лівої руки торкатися її статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї (в редакції 14.03.2018).

Крім того, 18.09.2019 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, змусив ОСОБА_8 зняти з себе увесь одяг та лягти на ліжко і розсунити ноги, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_12 став пальцями своєї лівої руки торкатися її статевих органів.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї (в редакції 14.03.2018).

Крім того, 17.02.2020 у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у нього виник умисел, направлений на вчинення розпусних дій (розбещення) малолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_12 діючи протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно останньої розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в той час коли вдома нікого не було, змусив ОСОБА_8 зняти з себе спідню білизну та лягти на ліжко і розсунити ноги, та ігноруючи принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_12 сидячи поруч став своїм статевим органом торкатися її піхви.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 156 КК України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї (в редакції 14.03.2018).

Крім того, 18.02.2020, у денний час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_12 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи повторно, протиправно, умисно і наполегливо, аморально і цинічно, маючи злочинний намір на вчинення відносно ОСОБА_8 дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, маючи злочинний умисел на порушення статевої свободи та статевої недоторканості, а також на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток малолітньої особи, користуючись тим, що ОСОБА_14 не здогадувалась про його злочинні наміри та залишила свою дочку ОСОБА_8 на його піклуванні, користуючись довірливістю та беззахисністю малолітньої, посягаючи на її статеву недоторканність, достовірно знаючи, що вона є малолітньою, лежачи на ліжку, маючи намір на вчинення дій сексуального характеру, лежачи роздягненим, змусив ОСОБА_8 лягти поруч з ним і погрожуючи їй фізичною розправою, скориставшись безпорадним станом потерпілої, змусив взяти його статевий орган до рота, таким чином здійснивши проникнення до її ротової порожнини.

Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 6 ст. 152 КК України, тобто зґвалтування, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені повторно (в редакції 19.12.2019).

Обвинувачений ОСОБА_12 у судовому засіданні в обсязі висунутого обвинувачення винним себе визнав частково та пояснив, що з 2013 року по 2020 рік він, його колишня дружина ОСОБА_14 , спільна донька ОСОБА_15 , 26.11.2013, донька ОСОБА_9 від першого шлюбу - ОСОБА_16 , 04.03.2008 та його мати ОСОБА_17 мешкали за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно з 2017 по 2018 рік донька його колишньої дружини ОСОБА_18 після того, як поверталася зі школи спочатку дивилася мультфільми, а потім займалась самозадоволенням. Вперше коли він це побачив, він зробив їй зауваження. Однак вказане неодноразово повторювалося і в певний момент ОСОБА_18 дозволила йому зняти фото та відео того, як вона це робить. При цьому будь-яких погроз чи заборон з його боку не було. Софія пропонувала йому робити вказане в обмін на те, щоб не ходити до школи, не робити уроки, і т.д. На прохання ОСОБА_18 він торкався своїм статевим органом до її статевих органів. Також з дозволу ОСОБА_18 відбувався оральний контакт з дівчинкою. При цьому він розумів, що дитина є неповнолітньою, проте він не звертав на це уваги.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_12 змінив свою позицію та вказав, що визнає себе винним, розкаюється та просить пробачення у потерпілої. При цьому зазначив, що будь-якого насилля відносно малолітньої потерпілої не вчиняв.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, встановлені колегією суддів обставини повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами, які колегія суддів вважає належними та допустимими.

Потерпіла ОСОБА_8 , допитана в ході судового розгляду в присутності психолога ОСОБА_11 , законного представника ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 суду пояснила, що в період з 2014 по 2020 рік її мати перебувала в шлюбі з ОСОБА_12 . Вона мешкала разом з матір`ю ОСОБА_9 , вітчимом ОСОБА_12 , сестрою ОСОБА_19 , за адресою: АДРЕСА_1 .Її мама працювала на двох роботах, молодша сестра відвідувала дитячий садок, а ОСОБА_12 не працював, практично завжди знаходився вдома. Коли її мати була на роботі, ОСОБА_12 роздягав її, торкався її статевих органів, оголював свої статеві органи, ними торкався її тіла та статевих органів, брав її руку та клав собі на статевий орган, фотографував та знімав на відео її оголену, своїм статевим органом проникав до її піхви, рота та до анального отвору. Під час вчинення з нею вказаних дій, їй було боляче, вона просила ОСОБА_12 цього не робити, однак той погрожував її побити, а також зазначав, що якщо вона розповість, її мати залишиться з однією молодшою донькою, та продовжував вчиняти з нею вказані дії. ОСОБА_20 вчиняв це з нею неодноразово,протягом тривалого часу, проте скільки саме разів це відбувалося вона не пам`ятає, бо була маленька. Вона боялася вітчима, тому що він часто бив її паском та залякував. У листопаді 2023 року, коли вже мама розлучилася з ОСОБА_12 вони з сестрою перебували в гостях у знайомих їх сім`ї, сестра ОСОБА_19 нагадала їй ОСОБА_12 , вона розплакалася та на питання дядька ОСОБА_21 , розповіла йому про дії, які протягом тривалого часу вчиняв з нею ОСОБА_12 , а той все розповів її матері ОСОБА_9 ..

Законний представник потерпілої ОСОБА_9 , пояснила, що у листопаді 2023 року від знайомого ОСОБА_22 їй стало відомо, що її донька ОСОБА_18 розповіла йому про те, що в період коли їй було 10-11 років ОСОБА_23 , коли залишався з нею в квартирі, роздягав її, торкався її статевих органів, оголював свої статеві органи, ними торкався її тіла та статевих органів, примушував до анального та орального статевого акту, залякував її, щоб вона нікому про це не розповідала. Вона поспілкувалася з ОСОБА_18 та донька розповіла їй про дії сексуального характеру, які вчиняв з нею ОСОБА_12 .Після цього вони з донькою звернулися до психолога та ОСОБА_18 проходила довготривалу психологічну реабілітацію, щоб мати нормальний психічний і соціальний стан. Крім того, вона звернулася до поліції з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснив, що восени 2023 року діти ОСОБА_25 та ОСОБА_19 перебували у гостях у його матері у с. Мала Данилівка Харківської області. Коли він туди приїхав, ОСОБА_18 плакала, на питання, чому вона плаче, остання відповіла, що на неї подивилась ОСОБА_19 , так як раніше дивився її колишній вітчим ОСОБА_12 . Потім вона розповіла, що ОСОБА_12 протягом тривалого часу вчиняв відносно неї сексуальні дії та погрожував, щоб вона нікому про це не розповідала. Вона мовчала, тому що боялася вітчима. Після того, як приїхала ОСОБА_9 , він їй розповів про те, що йому повідомила ОСОБА_18 .

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 підтверджується наступними письмовими доказами.

- відомостями, що містяться у Витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 від 01.02.2025, зі змісту якого вбачається, що 01.02.2025 до ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що в період з 2018 року по 2019 рік її колишній чоловік ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиняв розпусні дії відносно її малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.с. 1в-27);

- відомостями, що містяться в заяві ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_12 від 01.02.2025 № 4220, відповідно до якої ОСОБА_9 просила внести подану начальнику ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області заяву до ЄРДР, розпочати досудове розслідування на підставі поданої заяви, визнати її ОСОБА_9 законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст.. 55 КПК України та прийняти рішення стосовно вжиття заходів з відновлення порушених прав та інтересів, з метою притягнення до відповідальності винної особи, що скоїла дане кримінальне правопорушення (т. 2 а.с. 28-31);

- документами, які підтверджують факт перебування гр. ОСОБА_12 та гр. ОСОБА_26 ( ОСОБА_9 ) у шлюбі, а саме свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 28.01.2016; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18.04.2023 (т. 2 а.с. 32-33);

- даними, що містяться в заяві ОСОБА_12 про надання дозволу слідчому СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області на огляд його квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 38);

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 01.02.2025, відповідно до якого 01.02.2025 в період з 16 год. 15 хв. по 16 год. 50 хв. було проведено огляд квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкає ОСОБА_12 та, зокрема, мешкала потерпіла ОСОБА_8 , під час огляду якої було вилучено: системний блок сірого кольору, жорсткі диски в кількості 7 шт., мобільний телефон Redmi Note 10 Pro IMEI-1: НОМЕР_2 , IMEI-2: НОМЕР_3 , флеш-накопичувачі в кількості 9 шт. та 1 картридер (т. 2 а.с. 39-44);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду предметів від 04.02.2025, в ході огляду якого було досліджено сейф-пакет PSP3008441 в якому знаходиться 7 жорстких дисків, сейф пакету PSP 1277484 в якому знаходиться 9 флеш-накопичувачів та один картридер, вилучених 01.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 45-48);

- даними, що містяться в постанові слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_27 від 01.02.2025 про визнання речовими доказами, відповідно до якої системний блок сірого кольору, жорсткі диски в кількості 7 шт., упаковані в полімерний пакт PSP3008441, мобільний телефон Redmi Note 10 Pro IMEI-1: НОМЕР_2 , IMEI-2: НОМЕР_3 , упакований в полімерний пакет WAR1027937, флеш-накопичувачі в кількості 9 шт. та 1 картридер, упаковані в полімерний пакт PSP1277484, вилучені 01.02.2025 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000187 від 01.02.2025 (т. 2 а.с. 49-50);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду предметів від 03.02.2025, який було здійснено старшим слідчим СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_28 03.02.2025 в період з 10:00 год. по 10:20 год., в ході огляду якого було досліджено системний блок сірого кольору LG, який поміщений в сейф пакет WAR 1801737, вилученого 01.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 . (т. 2 а.с. 51);

- даними, що містяться в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2025 про арешт тимчасово вилученого майна 01.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 52-54);

- висновком експерта № СЕ-19/121-25/3373-КТ від 01.04.2025 Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, згідно якого, зокрема, у пам`яті твердотілого накопичувача 2,5" Intel, model; SSDSC2KW128G8, 128GB, SATA, s/n: PHLA915601XK128BGN, в області явних та видалених даних, виявлено: 2799 графічних файлів формату *jpg; 61 відеофайл формату *.mp4. Виявлену інформацію з твердотілого накопичувача 2,5" Intel, model: SSDSC2KW128G8, 128GB, SATA, s/n: PHLA915601XK128BGN архівовано в файл архів «СЕ-3373-КТ-звіт.zір», який записано на надану до висновку карту пам`яті MicroSD, що підтверджують події скоєні проти ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 106-117);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду предметів від 11.04.2025, який було здійснено слідчим СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_29 11.04.2025 в період з 11:15 год. по 12:20 год., в ході огляду якого було здійснено огляд відео та фото файлів, які були виявлені за результатами висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № CE-19/121-25/3373-КТ від 01.04.2025 на твердотілому накопичувачі 2,5 «Intel, model: SSDSC2KW128G8, 128Gb SATA s/n: PHLA915601XK128BGN, який був вилучений під час огляду місця події за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 118-124);

- даними, що містяться в постанові слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_29 від 11.04.2025 про визнання речовими доказами, відповідно до якої карту пам`яті Micro SD, на якій маються відео та фото файли, які були виявлені за результатами висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/3373-КТ від 01.04.2025, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000187 від 01.02.2025 (т. 2 а.с. 125-126);

- відомостями, що містяться в протоколі додаткового огляду відео- та фото- файлів за результатами висновку судової комп`ютерної-технічної експертизи від 24.04.2025, який було здійснено слідчим СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_29 24.04.2025 в період з 10:05 год. по 12:15 год., в ході огляду якого було здійснено огляд відео та фото файлів, які були виявлені за результатами висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № CE-19/121-25/3373-КТ від 01.04.2025 на твердотілому накопичувачі 2,5 «Intel, model: SSDSC2KW128G8, 128Gb SATA s/n: PHLA915601XK128BGN, який був вилучений під час огляду місця події за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 127-131);

- висновком експерта № СЕ-19/121-25/3612-КТ від 30.04.2025, проведеного експертом ОСОБА_30 Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, згідно якого, наданий на дослідження системний блок персонального комп`ютера в корпусі сірого кольору з написом «LG» на час проведення експертизи перебував у працездатному стані. Серед інформаційного вмісту жорсткого диску 3.5" Hitachi Deskstar HDS721680PLA380 80GB SATA S/N: ZE032RRN виявлено наступне: 968 відеофайлів у форматах *.mov, та*.mp4, 466 графічних файлів у форматах * jpg та *.nef, створені користувачем у період з 01.01.2017 по 01.07.2020. Серед інформаційного вмісту жорсткого диску 3.5" WD Caviar Blue WD10EALS-00Z8A0 1TB SATA S/N: WCATR5015929 виявлено наступне: 1729 відеофайлів у форматах *.avi, *.mov, та*.mp4, 136 графічних файлів у форматах *.jpg та *.jpeg, створені користувачем у період з 01.01.2017 по 01.07.2020. Серед інформаційного вмісту жорсткого диску 3.5" WD Caviar Green WD10EZRX-00A8LB0 1TB SATA S/N: WCCIU3401385 виявлено наступне: 979 відеофайлів у форматах *.avi, *.mov, ra*.mp4, 92 графічних файлів у форматі *.jpg, створені користувачем у період з 01.01.2017 по 01.07.2020. Графічних та відеофайлів, створених користувачем у період з 01.01.2017 по 01.07.2020 серед інформаційного вмісту твердотілого накопичувача інформації 2.5" SSD Samsung 860 EVO MZ-76E250 250GB SATA S/N: S4BFNZFN411017Х не виявлено. Інформація про атрибути та метадані виявлених файлів зведена в файли електронних таблиць формату «*.xlsx», які скопійовані на наданий носій інформації у каталог «СЕ-3612-КТ». Виявлені файли скопійовано на наданий носій інформації у каталог «СЕ-3612-КТ Звіт_Files/» (т. 2 а.с. 132-140);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду відео- та фото- файлів за результатами висновку судової комп`ютерної-технічної експертизи від 06.05.2025, який було здійснено слідчим СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_29 06.05.2025 в період з 10:13 год. по 11:30 год., в ході огляду якого було здійснено огляд відео- та фото- файлів, які були виявлені за результатами висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № CE-19/121-25/3610-КТ від 01.05.2025 в пам`яті мобільного телефону "Xiaomi Redmi Note 10 Pro" IMEI-1: НОМЕР_4 , IMEI-2: НОМЕР_5 модель: M2101K6G S/N: НОМЕР_6 та огляд відео- та фото- файлів, які були виявлені за результатами висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи №СЕ-19/121-25/3612-КТ від 30.04.2025 (системний блок «LG»), а саме інформації з носіїв які були демонтовані з корпусу СБПК- твердотілого накопичувача 2,5" SSD Samsung 860 EVO MZ-76E250 250GB SATA S/N:S4BFNZFN411017X; жорсткого диску 3,5" Hitachi Deskstar HDS721680PLA380 80 GB SAYA S/N ZEO32RRN; жорсткого диску 3,5"WD Caviar Blue; жорсткого диску 3,5"WD Caviar Green, які були вилучені під час огляду місця події за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 141-145);

- даними, що містяться в постанові слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_29 від 06.05.2025 про визнання речовими доказами, відповідно до якої карту пам`яті 128 Gb, на якій маються відео та фото- файли, які були виявлені за результатами висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/3612-КТ від 30.04.2025, оптичний DVD-R диск, на якій маються фото- файли, які були виявлені за результатами висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/3610-КТ від 01.05.2025 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000187 від 01.02.2025 (т. 2 а.с. 146-147);

- довідкою про результати проведення психофізіологічного опитування із використанням поліграфа потерпілої ОСОБА_8 від 01.02.2025 по кримінальному провадженню №0000187 від 01.02.2025, відповідно до якої у ході опитування із використанням поліграфа у ОСОБА_8 виявляються значимі фізіологічні реакції, які свідчать про те, що її вітчим ОСОБА_12 вчиняв відносно неї дії сексуального характеру (т. 2 а.с. 55-60);

- довідкою про результати проведення психофізіологічного опитування із використанням поліграфа ОСОБА_12 від 01.02.2025 по кримінальному провадженню №0000187 від 01.02.2025, відповідно до якої у ході опитування із застосуванням поліграфа у ОСОБА_12 виявляються значимі фізіологічні реакції, які свідчать про те, що ОСОБА_12 причетний до вчинення дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_8 ; у ході опитування із застосуванням поліграфа у ОСОБА_12 виявляються значимі фізіологічні реакції, що які свідчать про те, що ОСОБА_12 володіє інформацією щодо обставин злочину, а саме дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 61-65);

- висновком судово-психіатричного експерта № 120 від 21.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_8 , у період кримінального правопорушення, вчиненого відносно неї з вересня 2018 року по жовтень 2019 рік включно, будь-яким психічним захворюванням не страждала, не виявляла ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. На даний час ОСОБА_8 виявляє ознаки психічного розладу у виді посттравматичного стресового розладу. Наявний на теперішній час у ОСОБА_8 психічний розлад посттравматичний стресовий розлад виник внаслідок протиправних дій, скоєних проти неї. Крім того, зокрема, у ОСОБА_8 підвищеної схильності до навіювання та підвищеної схильності до фантазування не виявлено (т. 2 а.с. 66-75);

- відомостями, що містяться в протоколі слідчого експерименту від 10.03.2025, який проводився 10.03.2025 в період з 12:15 год. по 13:00 год. за участі неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , у присутності законного представника потерпілої ОСОБА_9 , двох понятих, за участю психолога ОСОБА_11 , спеціаліста криміналіста сектору криміналістичного забезпечення СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_31 , відповідно до якого були відтворені фактичні обставини потерпілою ОСОБА_8 на манекені про скоєні проти неї дії в період з 2018 р. по 2019 р. за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 76-95);

- висновком психолога за результатами проведення допиту ОСОБА_8 № 002 від 14.03.2025, відповідно до якого дитина продемонструвала здатність до відтворення подій, однак у процесі допиту виникали емоційні труднощі, що проявлялися у плачі, довгих паузах та затримках мовлення. Спостерігаються ознаки психотравмувального впливу (різноманітні ушкодження психіки, які порушують її нормальний стан, породжують психічний дискомфорт і є причиною виникнення неврозів та інших захворювань.) подій на дитину, зокрема: тривожність та емоційна нестабільність; Соматичні (фізіологічна відповідь організму на емоційні або психологічні фактори, зокрема стрес, тривогу чи травматичний досвід. Такі реакції можуть проявлятися у вигляді м`язової напруги, головного болю, прискореного серцебиття, тремтіння, порушень дихання або шлунково-кишкових розладів (АPA Dictionary of Psychology, 2023) прояви стресу (стискання предметів, нав`язливі рухи, плач); Захисні поведінкові реакції (уникнення розмови, затримки в мовленні, стискання носової хустки)(т. 2 а.с. 98-105).

- дослідженими в судовому засіданні відео та фото файлами, які були виявлені на твердотілому накопичувачі 2,5 «Intel, model: SSDSC2KW128G8, 128Gb SATA s/n: PHLA915601XK128BGN, який був вилучений під час огляду місця події за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , з яких вбачається 42 епізоди дій ОСОБА_12 сексуального характеру по відношенню до малолітньої ОСОБА_8 .

Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_12 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає таким, яке направлено на уникнення кримінальної відповідальності і яке спростовуються іншими доказами.

При цьому доводи обвинуваченого щодо не застосування фізичного чи психологічного насилля відносно малолітньої потерпілої спростовуються логічними і послідовними показаннями потерпілої, які підтверджуються сукупністю досліджених доказів і які колегія суддів вважає правдивими та іншими доказами, зокрема, показаннями допитаного свідка, оглянутими фото та відео-записами та висновками експертиз.

Щодо посилання сторони захисту на недопустимість протоколу огляду місця події від 01.02.2025, проведеного01.02.2025 в період з 16 год. 15 хв. по 16 год. 50 хв. в квартирі АДРЕСА_3 , в ході проведення якого вилучено системний блок, жорсткі диски в кількості 7 шт., мобільний телефон Redmi Note 10 Pro IMEI-1: НОМЕР_2 , IMEI-2: НОМЕР_3 , флеш-накопичувачі в кількості 9 шт. та 1 картридер, суд зазначає наступне.

Критеріями допустимості доказів є належні суб`єкт, джерело, процесуальна форма, фіксація та належна процедура та вид способу формування доказової основи, що за відповідними процесуальними приводами суд перевіряє додержання передбаченого кримінальним процесуальним законом порядку їх отримання. При цьому в аспекті належного суб`єкта доказування необхідно розглядати наявність повноважень у слідчих і прокурорів, котрі здійснювали досудове розслідування та процесуальне керівництво.

КПК встановлює критерії допустимості доказів, які в разі їх належного застосування є дієвим засобом втілення такої засади кримінального провадження, як законність, у контексті дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначені критерії підлягають застосуванню з урахуванням положень ч. 1 ст. 412 КПК України. Суд зобов`язаний перевіряти законність, повноту і правильність порядку отримання доказів і відхиляти ті з них, які були одержані зі значними непоправними порушеннями встановленого порядку.

У частині 1 ст. 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, що є процесуальною гарантією забезпечення конституційних прав, свобод та законних інтересів кожного учасника кримінального провадження, їх захисту від неправомірних дій і зловживання владою особами, які здійснюють кримінальне провадження, та ухвалення судом законного, обґрунтованого і справедливого рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України недопустимим є доказ, отриманий при здійсненні процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Так, за змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім як у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім як у випадках, установлених ч. 3 цієї статті.

Тобто законодавцем, крім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

Заявою від 01.02.2025 ОСОБА_12 добровільно надав дозвіл слідчому СВ ХРУП №1 на огляд його квартири за адресою АДРЕСА_1 , що ним не заперечувалося в судовому засіданні (а.с.38).

Крім того, в судовому засіданні продемонстрований відеозапис до протоколу проведення огляду місця події квартири АДРЕСА_3 , який долучений до матеріалів кримінального провадження, з якого вбачається, що слідча дія була проведена у формі та в порядку, визначеному КПК України, зміст якої зафіксовано відеозаписом.

Також суд звертає увагу, що даним відеозаписом підтверджується, що під час огляду місця події ОСОБА_12 надав згоду на огляд всіх предметів, що перебували в квартирі, в тому числі й до комп`ютерної техніки та телефонів.

Таким чином, оскільки огляд місця події було за добровільною згодою ОСОБА_12 , доводи сторони захисту про недопустимість протоколу огляду місця події від 01.02.2025, є неспроможними.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії:

- за ч. 3 ст. 153 КК України, як насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, а саме задоволення статевої пристрасті неприродним способом із використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітньої (в редакції 01.06.2010),

- за ч. 4 ст. 152 КК України, як зґвалтування, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого іншого предмета, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (в редакції 06.12.2017);

- за ч. 4 ст. 152 КК України, як зґвалтування, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (в редакції 06.12.2017);

- за ч. 4 ст. 152 КК України, як зґвалтування, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (в редакції 06.12.2017)(в редакції 06.12.2017);

- за ч. 6 ст. 152 КК України, як зґвалтування, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені повторно (в редакції 19.12.2019).

- за ч. 2 ст.156 КК України, як розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи вітчимом (в редакції 25.09.2008);

- за ч. 2 ст.156 КК України, як розбещення неповнолітніх, тобто вчинення розпусних дій, щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї (в редакції 14.03.2018).

Винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом. Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версії обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що факти, встановлені на підставі допустимих доказів для розумної і безсторонньої людини дають підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (див. постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 та ін.).

Цей стандарт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_12 , на думку суду, було дотримано.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_12 щодо часткового визнання винуватості та вважає, що показання обвинуваченого спрямовані на можливість ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинені тяжкі та особливо тяжкі кримінальні правопорушення чи зменшити міру можливого покарання.

Так, Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, встановлює що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відповідно до ст.ст. 17, 19 зазначеної Конвенції жодна дитина не може бути об`єктом незаконного посягання на її честь і гідність; держава вживає всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації.

Статтею 34 цієї Конвенції встановлено, що держава зобов`язана захищати дитину від усіх форм сексуальної експлуатації та сексуальних розбещень.

Законодавець забезпечує охорону та недоторканість статевої свободи особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її статі.

При цьому, норми ч.4 ст. 152, ч.2 ст.156 КК України забороняють вчиняти будь-які дії сексуального характеру, у тому числі пов`язані із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло потерпілої особи, яка не досягла 14 років, з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, незалежно від її добровільної згоди.

Ці норми направлені на захист прав дитини як потерпілої особи, тому й запроваджується абсолютна заборона нашкодити її статевій свободі, навіть за її добровільної згоди (щодо вчинення згвалтування). Законодавець, вводячи таке табу на посягання на статеву свободу дитини навіть з урахуванням її добровільної згоди, обґрунтовує своє рішення тим, що особа, яка не досягла чотирнадцяти років, через свій малий вік не може адекватно сприйняти події та усвідомлювати наслідки прийнятого рішення, таким чином перебуває у беспорадному стані.

При постановленні вироку колегія суддів враховує, що зґвалтування та вчинення дій сексуального характеру з особою, яка не досягла чотирнадцятирічного віку є одними із небезпечних злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності, оскільки заподіює шкоду здоров`ю малолітньої дитини, негативно впливає на її нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток.

Стаття 52 Конституції України зазначає, будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідується за законом. Конвенція про права дитини вважає завданням кожної держави надати дитині такий захист іпіклування, які необхідні для її гаразду, захистити дитину від усіх форм дискримінації або покарання, фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, недбалого і брутального поводження та експлуатації, забезпечити їй здоровий розвиток тощо.

Так, використовуючи дискреційні повноваження при визначенні тривалості покарання, суд перш за все зважає на ту обставину, що обвинуваченим до теперішнього часу не усвідомлено ані сутності вчинених ним злочинів щодо дитини, яка на час вчинення злочинів була малолітньою, ані наслідків, до яких призвели його протиправні дії.

Суд також не може залишити поза увагою тривалість протиправних відносин сексуального характеру стосовно малолітньої дитини, а саме з 2016 року по 2020 рік, а також те, що ОСОБА_12 під час вчинення розпусних дій стосовно ОСОБА_8 , не зважаючи на її малолітній вік, використовуючи її безпорадний стан унаслідок малолітства, користуючись її довірливістю та беззахісністю, погрожуючи розправою, продовжував вчиняти протиправні, злочинні дії, переслідуючи мету задоволення власної статевої пристрасті.

У відповідності до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Так, в судовому засіданні після дослідження всіх доказів обвинувачений ОСОБА_12 вказав, що визнає себе винним у вчиненні злочину, однак зазначив, що до потерпілої фізичного чи морального насилля не застосовував, розкаюється та бажає вибачитися перед потерпілою.

Щире каяття є відвертою негативною оцінкою винним своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які йому ставляться в провину. Щире каяття характеризує поведінку винної особи після вчинення злочину, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта. При цьому особа визнає антигромадський характер вчинку й готова нести відповідальність.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Тобто щире каяття це передусім морально-психологічне явище, яке виявляється у самозасудженні особою вчиненого нею злочину, його наслідків, прагненні усунути заподіяну шкоду та рішенні особи більше не вчиняти злочинів.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину.

Проте даних про таку оцінку своїх дій обвинуваченим в ході судового розгляду не встановлено. Так, обвинувачений висловив бажання вибачитися перед потерпілою тільки після дослідження фото та відео- записів. Під час допиту потерпілої в судовому засіданні обвинувачений бажання вибачитися за скоєне перед дитиною не виявляв.

Незважаючи на безспірно очевидні факти застосування насилля над малолітньою ОСОБА_8 , які продемонстровані під час перегляду відео- файлів в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_12 продовжував заперечувати факт застосування фізичного насилля над малолітньою дитиною ОСОБА_8 .

За таких обставин, суд вважає, що у діях ОСОБА_12 відсутні ознаки щирого каяття у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції 06.12.2017); ч. 6 ст. 152 КК України (в редакції 19.12.2019); ч. 3 ст. 153 КК України (в редакції 01.06.2010); ч. 2 ст.156 КК України (в редакції 25.09.2008); ч. 2 ст.156 КК України (в редакції 14.03.2018).

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_12 відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України є: вчинення злочину повторно, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_12 має вищу освіту, розлучений, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , на військову службу під час мобілізації не був призваний, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на стаціонарному лікування в КНП ХОР «ОКПЛ №3» у період з 01.01.2012 по 05.02.2025 не перебував (т.2 а.с.152-159).

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 16.05.2025 року, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавлено батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.171-181).

З характеристики Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на ув`язненого ОСОБА_12 вбачається, що він характеризується задовільно (а.с.160 т.2).

Згідно довідки Комунального підприємства «Харківпасс» від 10.03.2025 №10/03-3 ОСОБА_12 працює у комунальному підприємстві «Харківпасс» з 03.12.2019 по теперішній час на посаді адміністратора систем. З 01.04.2022 з ОСОБА_12 призупинено трудовий договір (т.2 а.с.161). За місцем роботи також характеризується задовільно (т.2 а.с.161 зв.бік).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 214 від 24.03.2025, ОСОБА_12 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_12 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, ОСОБА_12 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосувания примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно анамнезу життя ОСОБА_12 в даній експертизі вказано, що він вважає себе психічно здоровим, в лікарнях з приводу психічних захворювань не лікувався, обтяжену спадковість психічними захворюванням заперечує, військову службу не проходив через захворювання, не пов`язане з психічним (т.2 а.с. 173-175).

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 01.05.2025 було зобов`язано філію Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служюи України" у Харківській та Луганській областях повідомити про стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_12 .

Згідно листа філії Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" у Харківській та Луганській областях від 30.05.2025 №1228/26.10/ХК-25-вих., загальний стан здоров`я ОСОБА_12 задовільний (т.1 а.с.138-139 ).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, кількість епізодів (42) та їх тривалість (з 2016 року по 2020 рік) відносно малолітньої падчерки, відомості про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що його обтяжують.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВС від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66,67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Відповідно до норм Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 1-2 ст. 50 КК), а згідно ч. 1-2 ст. 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінальних правопорушень, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо. При цьому під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника), а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На національному рівні КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання повинно бути домірним кримінальному правопорушенню».

При визначенні виду і розміру покарання підлягає також врахуванню й те, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «пропорційності», тобто коли призначене особі покарання повинно бути пропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12). При цьому колегія суддів дотримується автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98).

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість (ст. 414 КПК).

Так, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_12 злочинів, які є тяжкими та особливо тяжкими, спрямованими проти статевої недоторканності та свободи потерпілої, активність, цілеспрямованість, тривалість, чисельність і систематичність вчинених ним дій.

Про особливу та виняткову тяжкість вчинених злочинів свідчить також та обставина, що потерпілою є неповнолітня особа, яка під час вчинення зґвалтувань перебувала у малолітньому віці та сімейних відносинах із обвинуваченим. При цьому, злочини відносно потерпілої ОСОБА_8 обвинувачений вчиняв протягом більше трьох років.

Таким чином, зазначені обставини вказують на високий рівень суспільної небезпечності обвинуваченого ОСОБА_12 , його стійку антисоціальну налаштованість та відчуття безкарності, протягом тривалого часу.

Також, суд вважає, що суттєве значення має й те, що злочинний умисел обвинувачений ОСОБА_12 досягав із висловлюванням погроз та з використанням безпорадного стану потерпілої ОСОБА_8 через її вік. При цьому колегія суддів зауважує, що обвинувачений хоча й визнав частково свою вину, не розкаявся у вчиненому та не надав критичної оцінки своїм протиправним діям, намагаючись уникнути відповідальності за вчинені злочини.

Так, відповідно до вимог ст. 64 КК довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, покарання у виді довічного позбавлення волі застосовується у тих виняткових випадках, коли застосування іншого виду покарання буде явно не співмірне із вчиненим суспільно небезпечним діянням.

Обставиною, яка зумовлює призначення покарання у виді довічного позбавлення волі і водночас вказує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, є надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів й особи злочинця. Надзвичайність суспільної небезпеки вчинених злочинів визначається сукупністю усіх зібраних у кримінальному провадженні даних, які стосуються їх вчинення, особи винного і обставин, що обтяжують покарання. На таку надзвичайну небезпеку можуть вказувати: множинність, зокрема сукупність, повторність чи рецидив вчинених злочинів; наявність у вчиненому діянні декількох ознак відповідного складу злочину; наявність однієї або декількох обставин, які обтяжують покарання; інші аналогічні за своїми характеристиками ознаки.

Тому, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_12 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх суспільну небезпечність, конкретні обставини кримінальних правопорушень, їх кількість та тривалість, вчинених ОСОБА_12 щодо малолітньої ОСОБА_8 , з якою він перебував в близьких сімейних відносинах, враховуючи, що ОСОБА_12 є суспільно-небезпечною особою, оскільки посягнув на статеву свободу та статеву недоторканність малолітньої потерпілої, своїми діями принизив її гідність і честь, спричинив фізичні і душевні страждання, з урахуванням також цінності об`єкта посягання, те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку, що конкретні обставини вчинених кримінальних проваджень та дані про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєних ним злочинів, дають підстави застосувати до ОСОБА_12 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статей, передбаченихч. 3 ст. 153 КК України (в редакції 01.06.2010); ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції 06.12.2017); ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції 06.12.2017); ч. 4 ст.152 КК України (в редакції 06.12.2017); ч. 6 ст. 152 КК України (в редакції 19.12.2019); ч. 2 ст.156 КК України (в редакції 25.09.2008); ч. 2 ст.156 КК України (в редакції 14.03.2018), та є єдиним, необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, а також перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Відповідно до ч.2 ст.156 КК України, враховуючи аморальність та тривалість вчинення злочинів, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_12 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, чи займатися педагогічною чи виховною діяльністю.

Разом з цим, колегія суддів наголошує на тому, що будь-яке інше, менш суворе покарання за ч. 6 ст. 152 КК України (в редакції від 19.12.2019), зокрема позбавлення волі на певний строк, враховуючи наведені вище обставини, не зможе забезпечити досягнення мети покарання та відновлення соціальної справедливості, так як створюватиме ризик повторення подібних злочинів і не зможе гарантувати безпеки суспільства та неповнолітніх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд призначає ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, чи займатися педагогічною чи виховною діяльністю.

Суд прийшов до переконання, що ізоляція обвинуваченого до довічного позбавлення волі відповідає вимогам справедливості при призначенні йому остаточного покарання і відображає співмірність злочину та кари, і тільки таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк не забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та не слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Тому, призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, підстав для застосування інших видів покарання суд не вбачає.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1, 75 КК України судом не встановлено, враховуючи суспільну небезпеку інкримінованих кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність декількох обставин, що обтяжують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 слід рахувати з дня ухвалення вироку - з 10.10.2025 року.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України необхідно зарахувати до строку покарання ОСОБА_12 строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з 13.03.2025 року по 09.10.2025 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Суд продовжує відносно ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави до набрання вироком законної сили.

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 щодо відшкодування шкоди, що завдана кримінальним правопорушенням, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Зокрема, згідно із ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Втім, застосування цивільного процесуального законодавства можливе за умов, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Законодавець вимагає дотримуватись певного процесуального балансу між кримінальним та цивільним процесуальним законодавством.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Так, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_12 в розмірі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що дане кримінальне правопорушення спричинило потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тяжку психоемоційну травму. Тобто, ще не сформована дитяча та тендітна психіка дитини зазнала непоправного психотравмуючого впливу, що завдало емоційних переживань та страждань, спричиняючи моральну шкоду.

Зазначене підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 120 від 21.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_8 на даний час виявляє ознаки психічного розладу у виді посттравматичного стресового розладу. Наявний на теперішній час у ОСОБА_8 психічний розлад посттравматичний стресовий розлад виник внаслідок протиправних дій, скоєних проти неї.

Обвинувачений ОСОБА_12 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчиняв розпусні дії у відношенні малолітньої дитини, тим самим завдав їй фізичний та психічний розлад.

Тобто, результатом неправомірних дій ОСОБА_12 є моральна шкода, яку отримала дитина, що виражена у нервовому збудженому стані, переживанні та відчутті комплексу неповноцінності, і лише спогад про ОСОБА_12 та його неправомірні дії викликає у ОСОБА_8 негативні емоційні хвилювання, безпорадність, нервозність тощо.

Частинами 1, 2, 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

У рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Встановлено, що у зв`язку із діями ОСОБА_12 малолітня потерпіла ОСОБА_8 була позбавлена можливості вести нормальний спосіб життя, залякана, переживала сильне психічне потрясіння, морально страждала, адже реально боялася за своє життя та здоров`я, що в свою чергу порушило нормальний фізичний, психічний та соціальний стан останньої.

Тому, у даному випадку, з огляду на вимоги розумності і справедливості, а також обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, які отримала потерпіла ОСОБА_8 , колегія суддів, приходить до висновку про задоволення цивільного позову ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, що завдана кримінальним правопорушенням в повному обсязі, а саме в розмірі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України, при цьому скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2025 на майно, у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, та посилення відповідальності за злочини, вчинені проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи» від 19 грудня 2019 року, Кримінальний виконавчий кодекс України доповнено ст. 6-1 та запроваджено в дію Єдиний реєстр осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

За вимогами ч. 1, 4, 5 ст. 6-1 КВК України єдиний реєстр осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи (далі - реєстр), - автоматизована електронна база даних, створена для забезпечення збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку, узагальнення даних про осіб, які вчинили злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, у тому числі осіб, судимість яких за такі злочини знята або погашена в установленому законом порядку. До реєстру вносяться відомості щодо прізвища, імені, по батькові засудженого, дати народження, місця проживання чи перебування, кримінального правопорушення, за який його було засуджено, виду кримінального покарання, який до нього був застосований, інформацію про фактично відбуте ним покарання. Інформація про особу вноситься до реєстру на підставі обвинувального вироку суду, який набрав законної сили.

Відповідно до Порядку формування та ведення Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2023/5 від 26.06.2018 р., із змінами та доповненнями, Реєстр - є складовою частиною Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, та містить відомості про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, у тому числі осіб, судимість яких за такі кримінальні правопорушення знята або погашена в установленому законом порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що інформація щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає включенню до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 100, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції 25.09.2008), ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції 14.03.2018), ч. 3 ст.153 КК України (в редакції 01.06.2010), ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції 06.12.2017), ч. 6 ст. 152 КК України (в редакції 19.12.2019) та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції від 25.09.2008) у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, чи займатися педагогічною чи виховною діяльністю строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції від 14.03.2018) у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, чи займатися педагогічною чи виховною діяльністю строком на 3 (три) роки;

- за ч. 3 ст. 153 КК України (в редакції від 01.06.2010) у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції від 06.12.2017) у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі;

- за ч. 6 ст. 152 КК України (в редакції від 19.12.2019) у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, чи займатися педагогічною чи виховною діяльністю строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з дня ухвалення вироку - з 10.10.2025 року.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати до строку покарання ОСОБА_12 строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з 13.03.2025 року по 09.10.2025 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Продовжити відносно ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, що завдана кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 , моральну шкоду в сумі 10 000 000 (десять мільйонів) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судових комп`ютерно-технічних експертиз Харківським НДЕКЦ МВС України: № СЕ-19/121-25/3373-КТ від 01.04.2025 у розмірі 8356, 95 грн.; № СЕ-19/121-25/3374-КТ від 02.04.2025 у розмірі 2387,70 грн.; № СЕ-19/121-25/3375-КТ від 22.04.2025 у розмірі 6239,80 грн.; № СЕ-19/121-25/3376-КТ від 28.04.2025 у розмірі 12479, 60 грн.; № СЕ-19/121-25/3610-КТ від 01.05.2025 у розмірі 12033,90 грн.; № СЕ-19/121-25/3612-КТ від 30.04.2025 у розмірі 16936,60 грн.; №СЕ-19/121-25/3611-КТ від 07.05.2025 у розмірі 12925, 30 грн., а всього у розмірі 71 359 (сімдесят одна тисяча триста п`ятдесят дев`ять) грн. 85 коп.

Після набрання вироком законної сили, речові докази:

- системний блок сірого кольору, жорсткі диски в кількості 7 шт., упаковані в полімерний пакт PSP3008441, мобільний телефон Redmi Note 10 Pro IMEI-1: НОМЕР_2 , IMEI-2: НОМЕР_3 , упакований в полімерний пакет WAR1027937, флеш-накопичувачі в кількості 9 шт. та 1 картридер, упаковані в полімерний пакт PSP1277484- повернути обвинуваченому ОСОБА_12 , скасувавши арешт з зазначеного майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2025 справа № 953/1093/25;

- карту пам`яті Micro SD, на якій маються відео та фото файли, які були виявлені за результатами висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/3373-КТ від 01.04.2025; карту пам`яті 128 Gb, на якій маються відео та фото- файли, які були виявлені за результатами висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/3612-КТ від 30.04.2025, оптичний DVD-R диск, на якій маються фото- файли, які були виявлені за результатами висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/3610-КТ від 01.05.2025 - зберігати в матеріалах справи.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, ст. 6-1 КВК України, після набрання вироком законної сили, включити до «Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи», інформацію про ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу засуджену за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3