ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6625/25

Провадження № 11-кп/820/572/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 16.02.2025, за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 стосовно обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хмельницького, Хмельницького району Хмельницької області, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, працюючого у Хмельницькій філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» на посаді провідного фахівця відділу матеріально технічного забезпечення, на утриманні маючого малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної заподіяної злочином задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 10 000 грн. - заподіяної злочином моральної шкоди.

За вироком суду, 15 лютого 2025 року близько 20 год 00 хв ОСОБА_7 перебуваючи у приміщенні сауни, що знаходиться по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин прийняв рішення про спричинення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_8 .

Тоді ж, ОСОБА_7 , реалізуючи свій намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків щодо спричинення шкоди здоров`ю потерпілого та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи у положенні стоячи праворуч відносно потерпілого ОСОБА_8 , який в цей момент сидів розвернутий в півоберта відносно нього на стільці, умисно наніс три удари кулаком своєї правої руки в область обличчя потерпілого.

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_7 , спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді рани м`яких тканин у внутрішній третині лівої надбрівної дуги, перелому кісток носа зі зміщенням уламків, крововиливу м`яких тканин в правій навоколоочній ділянці обличчя з переходом на перенісся та спинку носа справа, на верхній повіці лівого ока з переходом у внутрішньому куті на нижню повіку лівого ока, крововиливу під кон`юнктивою в зовнішньому куті правого ока, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді крововиливу слизової оболонки верхньої губи в проекції перших зубів зліва та справа, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на ст. 36 КК України та відомості щодо необхідної оборони ОСОБА_12 .

Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, вважає, що вирок стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення через м`якість.

Апелянт вказує, що місцевим судом не було враховано позицію прокурора та думку потерпілого, який просив призначити суворіше покарання, так як після вчинення злочину ОСОБА_7 жодного разу не намагався знайти шляхи примирення з потерпілим, який був змушений тривалий час лікуватися. Окрім того, визнання обвинуваченим свої вини, як пом`якшуюча обставина, а саме відповідне ставлення до вчиненого, яке передбачає належну критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки та бажання виправлення ситуації не знайшло свого підтвердження, в межах даного кримінального провадження.

Окрім того, вирок не містить обґрунтованості застосування положень ст. 36 КК України відносно ОСОБА_12 , оскільки в розглянутому судом першої інстанції кримінальному провадженні обвинувачення, вищевказаній особі, не висувалось, а кримінально-протиправне діяння ОСОБА_7 , в жодній мірі, не підпадають під ознаки необхідної оборони.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Висновки суду про доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються, у зв`язку з чим апеляційний суд вирок, у цій частині, не переглядає.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів твердження прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення через м`якість є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

За змістом ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Санкцією ч.2 ст.125 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до одного року, або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк

Внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, судом першої інстанції призначено покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, що тягне за собою скасування вироку суду.

Відповідно до ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 найменш суворий вид та розмір покарання у виді штрафу, в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є одруженим, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває та щире каяття останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку.

Разом з тим, суд не врахував позицію прокурора та потерпілого, в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 суворішого покарання у виді 200 годин громадських робіт, а також те, що вчинене ОСОБА_13 кримінальне правопорушення проти життя та здоров?я особи становить одну із найнебезпечніших груп злочинних діянь, так як вони посягають на найвищу соціальну цінність у державі, визначену в ст. 3 Конституції України - життя та здоров?я людини.

Призначаючи покарання ОСОБА_13 , суд апеляційної інстанції, в дотримання вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповіднодо ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно працевлаштований, одружений, обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_13 доцільно призначити покарання, в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Вказане покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_13 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У відповідності до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Так, в мотивувальній частині вироку суду містяться відомості про обґрунтованість застосування положень ст. 36 КК України стосовно ОСОБА_12 .

Разом з тим, у вказаному кримінальному провадженні обвинувачення вищевказаній особі не висувалось, а кримінально протиправне діяння ОСОБА_7 , в жодній мірі, не підпадають під ознаки необхідної оборони. Таких не містить і пред`явлене ОСОБА_13 обвинувачення за даними обвинувального акту.

З огляду на викладені обставини, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.405,407,409,413, 414,420, 615 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 стосовно обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, - скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Виключити з мотивувальної частини вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 стосовно ОСОБА_7 посилання на ст. 36 КК України та відомості щодо необхідної оборони ОСОБА_12 .

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної з моменту проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3