Справа № 133/3333/25
Провадження №11-кп/801/1151/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000126 від 05.08.2025 за апеляційною скаргою прокурора Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.09.2025, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Титусівка Козятинського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, громадянина України, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

В С Т А Н О В И В:

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.09.2025 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України за наступних обставин.

29.04.2025 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області у цивільній справі № 133/1253/25, ухвалено рішення про винесення обмежувального припису відносно ОСОБА_8 строком на шість місяців.

Вказаним рішенням суду визначено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_8 та покладено на нього певні обов`язки, а саме: заборонено наближатись на відстань менше 2 метрів до місця проживання постраждалої ОСОБА_9 , що проживає в АДРЕСА_1 , заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_9 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_8 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; заборонено вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_9 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення суду про встановлення обмежувального припису ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України допущено до негайного виконання.

ОСОБА_8 15.05.2025 ознайомлений під особистий підпис із рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.04.2025 у справі №133/1253/25.

Так, ОСОБА_8 , будучи належним чином ознайомлений з рішенням суду про встановлення йому обмежувального припису та про наслідки порушення встановлених судом обмежень, діючи умисно, з умислом на невиконання обмежувального припису, в порушення встановлених заборон, маючи реальну можливість дотримуватись обов`язків, покладених на нього судом, усвідомлюючи, що згідно з вище вказаного рішення суду йому заборонено наближатись на відстань менше 2 метрів до місця проживання потерпілої ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , 04.06.2025 близько 19:30 год. останній зайшов у будинок за місцем проживання ОСОБА_9 , де розпочав словесний конфлікт з останньою, а також виражався нецензурною лайкою в її бік, чим вчинив дії, пов`язані з домашнім насильством, а також порушив вимоги обмежувального припису.

Окрім цього, свідомо ігноруючи законні вимоги визначені обмежувальним приписом, ОСОБА_8 08.06.2025 близько 21:00 год., 23.07.2025 близько 01:00 год. та 23.07.2025 близько 22:00 год., продовжив приходити до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де влаштовував скандали, стукав по вікнах і дверях та ображав ОСОБА_9 нецензурною лайкою, наближаючись таким чином ближче 2 метрів до місця проживання ОСОБА_9 .

Не зупинившись на вчиненому, продовжуючи вчиняти активні дії, спрямовані на не виконання вимог обмежувального припису, розуміючи протиправність своїх дій, ОСОБА_8 25.07.2025 близько 05:00 год. прийшов до подвір`я за місцем проживання ОСОБА_9 , де на землі підпалив матрац, спричинивши таким чином психологічний тиск щодо останньої та порушивши вимогу про не наближення на відстань менше 2 метрів до місця проживання ОСОБА_9 .

Також, ОСОБА_8 26.07.2025 близько 07:30 год., продовжуючи порушувати встановлені обмежувальним приписом заборони, прийшов до території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_9 , шарпав за вхідні двері до будинку, намагаючись зайти в середину, а також виражався нецензурною лайкою в бік останньої через зачинені двері, чим вчинив дії, пов`язані з домашнім насильством, а також порушив вимоги обмежувального припису.

Окрім цього, 27.07.2025 близько 22:00 год. ОСОБА_8 , продовжив ігнорувати законні вимоги обмежувального припису, діючи умисно та свідомо, зайшов до будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , де в коридорі ліг спати на підлозі.

Таким чином, ОСОБА_8 неодноразово порушив вимогу обмеження обраного відносно нього судом, що полягає у забороні наближатись на відстань менше 2 метрів до місця проживання постраждалої ОСОБА_9 , що проживає в АДРЕСА_1 , а саме приходив до території її домоволодіння та заходив у будинок за місцем її проживання 04.06.2025; 08.06.2025; 23.07.2025; 25.07.2025; 26.07.2025 та 27.07.2025, чим умисно не виконав обмежувальний припис.

Таким чином, дії ОСОБА_8 були кваліфіковані за ст. 390-1 КК України умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

На вказане судове рішення прокурор Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просила змінити вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.09.2025 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки у резолютивній частині вироку не зазначив відповідну статтю (частину статті) закону, за якою засуджено особу, а також не визначив початок строку відбування покарання, що свідчить про невідповідність вироку вимогам ст. 374 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, проте відповідно до трекерів № R02 ( ОСОБА_8 ) та № R00 ( ОСОБА_9 ) отримали ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення до судового розгляду, у яких зазначена дата судового засідання. Отже, останнім було відомо про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги.

Жодних заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 до суду не надходило. Відомостей про наявність поважних причин його неявки також не встановлено, тому підстав для відкладення судового розгляду немає.

Неявка обвинуваченого у судове засідання, якщо вона не пов`язана з поважними причинами та не перешкоджає реалізації його права на захист, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті, оскільки апеляційний суд не має підстав вважати, що відсутність обвинуваченого може погіршити його становище чи вплинути на об`єктивність розгляду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Оскільки апеляційна скарга прокурора не погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_8 , то колегія суддів вважає, що можливо провести судовий розгляд апеляційної скарги обвинуваченого по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовільнити, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовільнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам вирок суду не відповідає.

Так, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається прізвище, ім`я та по-батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідній статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також початок строку відбування покарання.

Як вбачається з вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.09.2025, у його резолютивній частині відсутнє посилання на відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до якої суд поклав на ОСОБА_8 обов`язки.

Крім того, в резолютивній частині вироку взагалі не зазначено початок строку відбування покарання.

У роз`ясненнях п. 24 Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 зазначається, що зміст резолютивної частини вироку має бути викладено чітко і ясно, щоб при його виконанні не виникло сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом та змісту інших визначених у цій частині вироку.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Усе вищезазначене, у своїй сукупності, вказує на те, що суд першої інстанції, не зазначивши в резолютивній частині вироку відповідну статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до якої на ОСОБА_8 покладено обов`язки, передбачені ст. 59-1 КК України, та не зазначенні початку строку відбування покарання, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.09.2025 стосовно ОСОБА_8 змінити.

Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою на ст. 59-1 КК України, відповідно до якої на ОСОБА_8 покладенні обов`язки:

«На підставі ч. 2, п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

-заборонити наближатися на відстань менше ніж 2 метри до місця проживання ОСОБА_9 ;

-заборонити спілкування (листування, телефонування) з ОСОБА_9 ;

-за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

-пройти курс лікування від алкогольної залежності, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту постановлення останнього на облік уповноваженим органом з питань пробації.»

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та

може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4