Справа № 741/1702/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/228/26
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено при розгляді кримінального провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000111 від 14 червня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Носівка, Чернігівської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні дитину 2015 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: 12 жовтня 2015 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, 12 грудня 2019 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області, 17 липня 2023 року Дарницьким районним судом м. Києва,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,

було частково задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого та ухвалено продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на строк 60 днів до 20 лютого 2026 року включно, з утриманням у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» з визначенням розміру застави у вигляді 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення, враховуючи продовження існування заявлених у клопотанні прокурора ризиків, які обґрунтовують тримання обвинуваченого під вартою та міру покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурором була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати її та постановити нову, якою продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що обидва злочини, які інкримінуються обвинуваченому вчинено із застосуванням насильства та вони набули негативного розголосу в суспільстві, наявні всі підстави для не визначення розміру застави при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що судом першої інстанції жодним чином не вмотивовано чому клопотання прокурора в частині вимоги не визначати розмір застави є необґрунтованим. Також вважає, що визначений ОСОБА_8 розмір застави у вигляді 20 прожиткових мінімумів не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки вказана сума не є значною.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, щодо необхідності задоволення поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1ст. 177 цього Кодексу.

Згідно зі ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу, що прокурором оскаржується питання щодо застосування альтернативного запобіжного заходу, а саме, застави.

Твердження прокурора про неврахування судом певних обставин щодо обвинуваченого при вирішенні питання про застосування альтернативного запобіжного заходу не заслуговують на увагу.

Колегія суддів враховує обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дають підстави для висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які мають бути досягнуті в ході розгляду кримінального провадження, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, в розмірі визначеним судом першої інстанції, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, буде співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Разом з чим, будь-яких даних про неможливість застосування застави прокурором в судовому засіданні не встановлено.

Слід вказати, що обвинувачений дотримується покладених на нього, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, слідчим суддею обов`язків, свідчень про їх порушення суду надано не було, як і не встановлено будь-яких спроб уникнути ним кримінальної відповідальності, перешкодити встановленню істини у даному кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, дійшовши правильного висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя при визначенні розміру застави, користуючись наданими йому дискреційними повноваженнями, у повній мірі врахував обставини, з якими закон пов`язує вирішення питання продовження запобіжного заходу та питання визначення застави.

Отже, доводи прокурора не спростовують висновків суду про можливість застосування застави, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2025 року, якою частково задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4