Пересипський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/1999/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

представника Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_6 ,

представника сектору ювенальної превенції відділення превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_9 ,

неповнолітнього ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в приміщенні суду, в межах кримінального провадження №0000262 від 01 вересня 2025 року, клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Красносілці, Одеського району, Одеської області, громадянина України, учня 9-го класу Красносільського ліцею Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, за ознаками ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 19 години 30 хвилин 31 серпня 2025 року ОСОБА_10 , перебуваючи біля розташованого в Пересипському р-ні м. Одеси парку «Зоряний», спровокував словесний конфлікт із раніше незнайомим йому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого запропонував тому пройти у двір буд.№95, по вул. Капітана Кузнецова, в м. Одесі, де, діючи з наміром заподіяти тому тілесні ушкодження, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс кулаком правої руки декілька, але не менше двох, ударів в область обличчя та голови потерпілого, від яких той впав на землю, після чого ОСОБА_10 наніс ще не менше п`яти ударів руками в область голови ОСОБА_4 , чим спричинив тому фізичний біль та тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, екхімози (крапкові синці) в правій та лівій виличних ділянках, синця в області верхньої та нижньої повік лівого ока.

Продовжуючи реалізацію вищезазначеного наміру, ОСОБА_10 дістав із власної сумки предмет, зовні схожий на пневматичний пістолет, з якого здійснив не менше 7 пострілів у бік ОСОБА_4 , чим спричинив тому визнані в якості легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я (строком понад 6 днів, але не більше 21 день) кульові поранення: по тильній поверхні правої кисті, в проекції основної фаланги третього пальця; на правому плечі, по передній поверхні у верхній третині; в області передньої черевної стінки зліва; на грудній клітці, по лівій середній пахвовій лінії, в проекції десятого лівого ребра; на грудній клітці, по лівій задній пахвовій лінії; в проекції дев`ятого лівого ребра; на спині у верхній третині справа, в проекції верхнього краю правої лопатки.

Неповнолітній ОСОБА_10 , в присутності законного представника та захисника свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, підтвердив сутність вищевикладеного діяння (щодо часу, місця та обставин застосованого насильства) та додатково пояснив, що причиною конфлікту стало прочитане ним в телефоні спільного знайомого голосове повідомлення від ОСОБА_4 , яке містило образливе та нецензурне висловлювання на адресу його матері, за що він фактично помстився потерпілому. Стосовно пневматичного пістолету ОСОБА_10 пояснив, що в день події він знайшов його і з набоями в одному із покинутих будинків, привласнив знайдене, застосував під час розглядуваного судом конфлікту, а після, злякавшись вчиненого, позбувся цього предмету - викинув до одного із сміттєвих баків. Про вчинене він жалкує, щиро кається.

Законний представник неповнолітнього - ОСОБА_9 щодо умов життя та виховання свого сина показала, що той виховувався в повній родині, в належному матеріальному достатку, інших негативних вчинків не допускав, прислуховувався до її порад. Однією із причин вчиненого мати вважає підвищену гіперактивність, яку тому діагностували ще у 6-річному віці. Через це, на думку матері, її син вимушений навчатися дистанційно. У вільний від навчання час, до початку воєнного стану, він відвідував спортивні тренування з плавання та легкої атлетики, в даний час займається самостійно силовою гімнастикою на майданчику біля сільської ради. Будь-якої іншої протиправної поведінки він не допускав. Законний представник погодилася з можливим переданням сина під її нагляд, вважаючи, що вона зможе забезпечити контроль за його поведінкою та запобігти вчиненню нових правопорушень.

Отримавши показання неповнолітнього, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого всіма учасниками судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Таким чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_10 , перебуваючи близько 19 години 30 хвилин 31 серпня 2025 року біля розташованого в Пересипському р-ні м. Одеси парку «Зоряний», спровокував словесний конфлікт із раніше незнайомим йому ОСОБА_4 , після чого запропонував тому пройти у двір буд.№95, по вул. Капітана Кузнецова, в м. Одесі, де, діючи з наміром заподіяти тому тілесні ушкодження, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс кулаком правої руки декілька, але не менше двох, ударів в область обличчя та голови потерпілого, від яких той впав на землю, після чого ОСОБА_10 наніс ще не менше п`яти ударів руками в область голови ОСОБА_4 , чим спричинив тому фізичний біль та тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, екхімози (крапкові синці) в правій та лівій виличних ділянках, синця в області верхньої та нижньої повік лівого ока.

Продовжуючи реалізацію вищезазначеного наміру, ОСОБА_10 дістав із власної сумки предмет, зовні схожий на пневматичний пістолет, з якого здійснив не менше 7 пострілів у бік ОСОБА_4 , чим спричинив тому визнані в якості легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я (строком понад 6 днів, але не більше 21 день) кульові поранення: по тильній поверхні правої кисті, в проекції основної фаланги третього пальця; на правому плечі, по передній поверхні у верхній третині; в області передньої черевної стінки зліва; на грудній клітці, по лівій середній пахвовій лінії, в проекції десятого лівого ребра; на грудній клітці, по лівій задній пахвовій лінії; в проекції дев`ятого лівого ребра; на спині у верхній третині справа, в проекції верхнього краю правої лопатки.

Вчинене неповнолітнім ОСОБА_10 суспільно-небезпечне діяння суд кваліфікує як таке, що підпадає під ознаки ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини (ч.1 та ч.2 ст.1179 ЦК України).

Потерпілий та його законний представник просять стягнути із законного представника неповнолітнього ОСОБА_10 - ОСОБА_9 процесуальні витрати в розмірі 8000 грн (пов`язані із проведеною психолого-соціальною експертизою), а також моральну шкоду - в розмірі 115200 грн.

Оскільки неповнолітній ОСОБА_10 не має майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, а його батька не було залучено до розгляду цивільного позову, то позовні вимоги було розглянуто у відношенні законного представника ОСОБА_9 .

При цьому суд не вбачає можливим залишення позову без розгляду, оскільки така підстава, відповідно до ч.3 ст.129 КПК України, передбачена лише для випадків виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч.1 ст.326 цього Кодексу (наслідки неприбуття цивільного позивача, його представника в судові засідання).

Натомість, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст.129 КПК України).

Вищезазначені майнові вимоги підтверджено обсягом доведеного в суді обвинувачення, а також квитанцією про понесені позивачем відповідні витрати на проведення експертного дослідження, у зв`язку із чим, ця частина вимог підлягає задоволенню та стягненню із законного представника ОСОБА_9 .

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий, його законний представник та їх представник в позовній заяві зазначають, що вчинене ОСОБА_10 діяння, пов`язане із спричиненням тілесних ушкоджень призвели до фізичної шкоди здоров`ю ОСОБА_4 , до психологічного стресу, душевного болю, який з часом обидва позивача продовжують відчувати, а також до моральних страждань, що порушило умови їх повсякденного життя, до теперішнього часу позбавило можливості відчувати себе безпечно, погіршило стосунки з оточуючими.

Відповідно до висновку комплексної психолого - соціальної експертизи №04-11-25 від 04 листопада 2025 року неповнолітньому ОСОБА_4 в ситуації, що досліджується за матеріалами кримінального провадження, завдана моральна шкода, яка оцінюється в розмірі 115200 грн.

Вирішуючи позов в частині заявленої моральної шкоди, суд виходить із того, що встановлені в суді обставин вчиненого ОСОБА_10 діяння (численні удари руками в область голови та обличчя, застосування предмету, зовні схожого на пістолет, із спричиненням не менш семи кульових поранень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (строком понад 6 днів, але не більше 21 день) безумовно, потягли для потерпілого та його матері позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і негативних змін в їх подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена їм моральна шкода, ступінь вини неповнолітнього, який визнав свою вину у вчиненому, але не здійснив жодного дієвого заходу до добровільного відшкодування спричиненої шкоди, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілим моральної шкоди у заявленому ними повному розмірі.

Відповідно до положень ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

На час вчинення інкримінованого діяння і судового розгляду ОСОБА_10 не досяг шістнадцятирічного віку, а тому він не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

Як вбачається із положень ч.2 ст.97 КК України до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 цього Кодексу.

Суд визнає щире каяття ОСОБА_10 , активне сприяння у розкритті діяння та вчинення його у неповнолітньому віці в якості пом`якшувальних обставин, а також констатує про відсутність обставин, передбачених ст.67 КК України.

Суд також враховує наступні дані про ОСОБА_10 : виховання в повній родині з належним рівнем матеріального забезпечення; відсутність офіційних даних про можливе вчинення інших негативних діянь; посередню характеристику за місцем навчання, з одночасною потребою встановлення контролю над поведінкою через проявлення неповаги до вчителів та однокласників, порушення дисципліни, що призвело до переведення до дистанційного класу; не перебування на спеціалізованих обліках в медичних установах, але постановлення в шестирічному віці значно вираженого гіпертензійно-лікворного синдрому; не здійснення жодного дієвого заходу, пов`язаного із відшкодуванням спричиненої потерпілому шкоди, позиція представників ювенальних служби та превенції про можливість передачі сина під нагляд матері.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_10 запропоновані прокурором примусові заходи виховного характеру у вигляді: застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а також передачі під нагляд його матері та одночасно роз`яснити положення ч.3 ст.97 КК України про те, що у разі ухилення неповнолітнього, що вчинив кримінальне правопорушення, від застосування до нього примусових заходів виховного характеру ці заходи скасовуються і він притягується до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст.129,498-501 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Застосувати до ОСОБА_10 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, за ознаками ч.2 ст.125 КК України, примусові заходи виховного характеру у виді:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля у вигляді заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби, строком на 1 (один) рік;

3) передачі під нагляд його матері - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 2 (два) роки.

Цивільний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_11 до ОСОБА_9 - задовольнити.

Стягнути із законного представника ОСОБА_10 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючих за адресою: АДРЕСА_2 , процесуальні витрати в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн, а також спричинену моральну шкоду в розмірі 115200 (сто п`ятнадцять тисяч двісті) грн.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси впродовж семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1