ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2259/25 Справа № 199/9286/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Гродівка, Красноармійського району, Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави до 50 прожиткових мінімумів.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржена ухвала є незаконною, невмотивованою та такою, що порушує конституційні права підозрюваного ОСОБА_8 .

Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив медичні документи підозрюваного, його стан здоров`я та не врахував відсутність можливості лікування в умовах слідчого ізолятору.

Вказує, що під час перебування під цілодобовим домашнім арештом підозрюваний не порушував покладені на нього обов`язки, не переховувася, не перешкоджав слідству, добровільно видав під час обшуку всю марихуану.

Зауважує щодо надмірного розміру застави, який є неспіврозмірним із реальними можливостями підозрюваного, не відповідає рівню ризиків та його матеріальному стану.

Також вважає ризики, на які послався слідчий суддя, недоведеними та не підтвердженими доказами.

Оскарженою ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області задоволено, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, до 23 січня 2026 року включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_8 заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, з покладенням у разі її внесення обов`язків:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих злочинів, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання нього винним.

Також зазначає, що існують ризики з числа передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, вчинити аналогічне корисливе кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та/або інші кримінальні правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Зазначено, що більш м`який запобіжний захід не здатен достатньою мірою забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечити попередження встановлених ризиків.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 належним чином виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованим йому злочину зважаючи на те, що він достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, що не оспорюється апелянтом.

З встановлених обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 в обсязі, достатньому для продовження застосування у відношенні нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Аналізуючи висновки слідчого судді щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів приймає до уваги, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінальних правопорушень, які за правилами ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Є обґрунтованими і висновки суду про існування щодо обвинуваченого ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_8 задокументовані факти системного вчинення групою осіб, до якої входив останній, дій, спрямованих на скоєння з корисливих мотивів кримінальних правопорушень у сфері у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних препаратів.

Наведене дозволяє грунтовно припускати стійкість протиправної поведінки цього підозрюваного і те, що він зневажливо ставиться до суспільства та встановлених у ньому правил, а також має досвід системного вчинення злочинів даного виду. Колегія суддів також приймає до уваги відсутність відомостей про наявність у ОСОБА_8 легальних джерел доходу.

Також є обґрунтованими висновки суду про те, що наявні ризики не зменшилися і вони виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою, враховуючи те, що у даному кримінальному провадження необхідно провести слідчі та процесуальні дії, які не можуть бути здійснені чи завершені раніше у зв`язку із складністю кримінального провадження, виконанням обов`язкових вимог КПК України, які регламентують стадію завершення досудового розслідування.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 , під вартою, колегія суддів враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, фактичні обставини вчинення злочину.

Також приймаються до уваги дані про особу підозрюваного, а саме те, що останній раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, - які у сукупності не є такими, що могли б стримати його від реалізації встановлених ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку.

Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про існування та особливу вагомість встановлених щодо цього підозрюваного ризиків.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості судового рішення та недоведеності наявності ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Апеляційні доводи щодо стану здоров`я ОСОБА_8 колегія суддів вважає такими, що мають характер загальних міркувань та не обгрунтовують заявлені вимоги, оскільки стороною захисту не надано медичних та інших документів, які вказували б на неможливість тримання останнього під вартою за станом здоров`я або про те, що йому не надається в умовах СІЗО медична допомога, якої він потребує.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею не було розглянуте питання про можливість і достатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів оцінює критично зважаючи на те, що ОСОБА_8 було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, який не виходить за межі, встановлені для кримінальних правопорушень відповідного ступеня тяжкості.

Доводи захисника стосовно надмірності розміру призначеної ОСОБА_8 застави, що дорівнює 908 400, 00 гривень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки висновки суду про необхідність визначення саме такого розміру застави ґрунтуються на відомостях про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваної, обвинуваченої, інших даних про її особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченою покладених на неї обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що застава щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Вимоги вказаних положень кримінального процесуального закону були дотримані слідчим суддею у належному обсязі та призначено заставу з урахуванням тяжкості вчиненого злочину і особи ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у скоєнні декількох тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину, які передбачені ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України. Також були враховані фактичні обставини вчинення інкримінованих діянь, які полягають зокрема у систематичному збуті з корисливих мотивів наркотичних засобів та психотропних речовин, що дозволяє грунтовно припускати наявність у підозрюваного істотних матеріальних ресурсів.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу та обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, є виключно вагомими та на даному етапі кримінального провадження не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою, з визначенням розміру альтернативної застави на рівні 908 400, 00 гривень.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4