Справа № 487/5356/25
Провадження № 1-кп/487/585/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004197 від 25.07.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має вищу освіту, не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

ОСОБА_3 , будучи призначеним 25.08.2021 на посаду поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області та припинивши 29.06.2022 службу в органах Національної поліції України, звільнившись із займаної посади, будучи суб`єктом декларування, відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, будучи повідомленим про необхідність подання декларації у встановленому Законом України «Про запобігання корупції» порядку, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язковість подання ним щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та щорічної декларації (після звільнення) за минулий рік до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, станом на 25.07.2025 не подав, шляхом реєстрації та внесення необхідних відомостей на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за встановленою формою:

- щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік у період, визначений п. 2-7 р. ХІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про запобігання корупції» (в період часу до 31.01.2024).

- щорічну декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік у період, визначений п. 2-7 р. ХІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про запобігання корупції» (в період часу до 31.01.2024).

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, тобто умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», у вчиненні якого визнається винним.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив, що ним вони не оспорюються, при цьому вважав за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин.

Аналогічну думку висловив прокурор.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що з 2019 року служив в Управлінні патрульної поліції в Миколаївській області та з 25.08.2021 на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області. Звільнився зі служби 29.06.2022. Підтвердив, що при прийнятті на службу він був ознайомлений з обов`язком подавати щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а також про необхідність подання такої декларації при звільненні. Але не подав вчасно щорічну декларацію за 2021 рік, а також декларацію за 2022 рік після звільнення, оскільки забув. При цьому зазначив, що поважних причин неподання вказаних декларацій у нього не було та він розуміє, що його забудькуватість жодним чином його не виправдовує та не звільняє від відповідальності.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність його позиції. За такого, такі показання обвинуваченого визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, а кваліфікацію його дій правильною.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, дане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 працевлаштований, не перебуває у шлюбі, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, лікування у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не проходив.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення необхідно призначити покарання за ст. 366-3 КК України у виді штрафу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України строком на 1 рік.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений, процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) грн. з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України строком на 1 рік.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1