УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого детектива підрозділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000016 від 16.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, підрозділом детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 16.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

В ході досудового розслідування встановлено, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ РИСОВІ ТЕХНОЛОГІЇ» (далі ТОВ «УРТ») являється зернотрейдером та не має власного виробництва (вирощування сільгосппродукції). Підприємство здійснює придбання сільськогосподарської продукції, а також імпорт з метою її реалізації як на території України так і за її межами (експорт).

Відповідно до інформації, отриманої за даними ІС «Податковий блок» ДПС України та ЄАІС Митних органів, в період 24.02.2023 22.01.2025 здійснило оформлення операцій із ввезення товарів (рис, сіль, обладнання та інше) на територію України (імпорт) у загальній кількості 32 634 557 кг загальною фактурною вартістю 658 232 004 грн.

За період 01.03.2023 25.03.2025 ТОВ «УРТ» придбало на території України сільськогосподарської продукції у загальній кількості 2 440,61 тонн сочевиці та 13 772,3 тонн риса. В подальшому ТОВ «УРТ» здійснило реалізацію сільськогосподарської продукції на території України сочевиці у загальній кількості 1507,15 тон, рису у загальній кількості 17420,27 тонн, рисової крупи у загальній кількості 2483,14 тонн.

Додатково згідно інформації ІС «Податковий блок» ДПС України, ЄАІС Митних органів ТОВ «УРТ» здійснило оформлення операцій із вивезення товарів (сочевиця, рис) за межі митної території України (експорту) у загальній кількості 6 180 200 кг загальною фактурною вартістю 369 206 019 грн.

За період з 01.03.2023-25.03.2025 ТОВ «УРТ» придбало сільськогосподарської продукції у загальній кількості 2 440,61 тонн сочевиці та 13 772,3 тонн риса у наступних постачальників: СК «НАТАЛКА» () та ТОВ «КАМОЛІНО-ХОЛДИНГ» ().

Аналітичним дослідженням встановлено неможливість вирощування частини сочевиці та рису вагою 2639,858 тонн підконтрольними постачальниками СК «НАТАЛКА» та ТОВ «КАМОЛІНО ХОЛДИНГ», яка в подальшому була нібито реалізована в адресу ТОВ «УРТ».

Операції, що виконувались СК "НАТАЛКА" (), ТОВ "КАМОЛІНО-ХОЛДИНГ" () не підтверджуються. В первинних документах зазначено господарські операції, які фактично не могли бути виконані (надані), у зв`язку з чим, первинні документи (договори, акти виконаних робіт, акти прийняття-передачі, інше), виписані контрагентами не мають юридичної сили первинних документів, і як слідство, ТОВ "УКРАЇНСЬКІ РИСОВІ ТЕХНОЛОГІЇ" () неправомірно формувало регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких первинних документів.

Таким чином, не декларування посадовими особами ТОВ «УКРАЇНСЬКІ РИСОВІ ТЕХНОЛОГІЇ» () в фінансової звітності підприємства за період 2023-2025 р.р. по взаємовідносинах з ТОВ "КАМОЛІНО-ХОЛДИНГ" (), СК "НАТАЛКА" () може свідчити про не нарахування та несплату до державного бюджету податку на прибуток у загальній сумі 23 980 938 грн., у т.ч. за 2023 рік на суму 1 499 922 грн., за 2024 рік на суму 5 806 643 грн. за 1 квартал 2025 року на суму 16 674 373 грн. та податку на додану вартість у загальній сумі 1 814 478 грн. у т.ч.: серпень 2024 у загальній сумі 1 028 553 грн.; березень 2025 у загальній сумі 785 925 грн.

Крім того, відповідно до розсекречених протоколів негласних слідчих (розшукових) дій підтверджені та встановлені факти придбання і реалізації сільгосппродукції за готівку, отримання послуг перевезення за готівку та заниження їх вартості у податковій звітності, маніпуляції з засіяними полями, врожайністю та зібраним врожаєм (заниження), отримання готівкових грошових коштів через пункти обміну валют, а також встановлено низку інших обставин, які вказують на ухилення від сплати податків.

Відповідальними за фінансово-господарську діяльність ТОВ "УКРАЇНСЬКІ РИСОВІ ТЕХНОЛОГІЇ" () є: керівник та головний бухгалтер - ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а також засновник та бенефіціарний власник ТОВ «УРТ», ТОВ «КАМОЛІНО-ХОЛДИНГ», СК «НАТАЛКА» ОСОБА_6 , (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідальними за фінансово-господарську діяльність СК "НАТАЛКА" () - керівник ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_3 ), головний бухгалтер ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідальними за фінансово-господарську діяльність ТОВ «КАМОЛІНО ХОЛДИНГ» () - керівник ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_5 ), головний бухгалтер ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено, що засновник та бенефіціарний власник ТОВ «УРТ», ТОВ «КАМОЛІНО-ХОЛДИНГ», СК «НАТАЛКА» ОСОБА_10 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 14.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 07.10.2025 проведено обшук за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Кілія, вул. Київська, 67а за місцем мешкання засновника та бенефіціарного власника ТОВ «УРТ», ТОВ «КАМОЛІНО-ХОЛДИНГ», СК «НАТАЛКА» ОСОБА_10 , в ході якого виявлено та вилучено чорнові записи та мобільний телефон, а саме:

- зошит з чорновими записами червоного кольору на 18 арк.;

- зошит з чорновими записами оранжевого кольору на 18 арк.;

- аркуш формату А5 з чорновими записами;

- мобільний телефон Iphone 16 s/n НОМЕР_6 в якому знаходиться сім карта з номером НОМЕР_7 .

Враховуючи, що вказані матеріальні об`єкти містять сліди кримінального правопорушення та можуть бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, постановою детектива Підрозділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області від 15.10.2025 вилучені речі та документи визначено речовими доказами.

Посилаючись на обставини, викладені в клопотанні детектив звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Процесуальний керівник направив заяву в якій подане клопотання підтримав, просив задовольнити та розглянути у його відсутності. Надав копію аналітичного висновку відповідно до якого встановлений розмір ймовірно завданої ТОВ "УКРАЇНСЬКІ РИСОВІ ТЕХНОЛОГІЇ" () шкоди.

Представник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 надала заяву в якій зазначила, що заперечує проти задоволення клопотання прокурора, у зв`язку із погашенням ТОВ "УКРАЇНСЬКІ РИСОВІ ТЕХНОЛОГІЇ" заборгованості, надала копії платіжних інструкцій. Просила розглянути клопотання у відсутності представника власника майна.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З урахуванням вищевикладеного та з метою дотримання процесуальних строків розгляду такого роду клопотань, вважаю за можливе розглянути останнє у відсутності представника власника майна.

Вивчивши клопотання та матеріали, які його обґрунтовують, слідчий суддя вважає, що клопотання детектива підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене під час обшуку майно, може відповідати критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки є підстави вважати, що могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч.3 ст.170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Щодо накладення арешту на вилучені під час обшуку чорнові записи, то зазначене майно може містити у собі фактичні обставини проведення фінансово-господарських операцій ТОВ "УКРАЇНСЬКІ РИСОВІ ТЕХНОЛОГІЇ" () та інших пов`язаних суб`єктів господарської діяльності та в частині реалізації товарів та може свідчити про підтвердження або спростування факту не нарахування та несплату до державного бюджету податку на прибуток, та можуть бути об`єктами дослідження, необхідними для проведення відповідних експертиз.

Також, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В той же час, детективом не надано достатніх доказів необхідності в накладені арешту на мобільний телефон Iphone 16 s/n НОМЕР_6 .

Так під час розгляду клопотання встановлено, що вилучений телефон, є майном, що не має відношення до предмету розслідування кримінального провадження №0000016 від 16.05.2025. Крім того, представником власника майна надані документи, щодо сплати збитків заподіяних внаслідок вчинення злочину, що стороною обвинувачення не заперечується.

Крім того, застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження, як арешт особистого майна ОСОБА_10 буде занадто обтяжливим засобом забезпечення кримінального провадження та може позбавити власника можливості здійснювати свої права на користування та розпорядження майном. У зв`язку з чим клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон Iphone 16 s/n НОМЕР_6 з сім карткою, задоволенню не підлягає.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання детектива підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого детектива підрозділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000016 від 16.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на речі вилучені під час проведення обшуку 14.10.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- зошит з чорновими записами червоного кольору на 18 арк.;

- зошит з чорновими записами оранжевого кольору на 18 арк.;

- аркуш формату А5 з чорновими записами.

У задоволені клопотання в іншій частині - відмовити.

Виконання ухвали покласти на уповноваженого детектива ТУ БЕБ в Одеській області.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1