Справа № 145/1062/25
Провадження №11-сс/801/1000/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Іванець
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.11.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 , у порядку ст. 303 КПК України на постанову дізнавача сектору дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 від 24.10.2025 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 01.06.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.11.2025 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову дізнавача СД Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 від 24.10.2025 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 01.06.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, що у ході дослідження матеріалів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 01.06.2025, було встановлено, що зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам ст. 110 КПК України. При проведенні досудового розслідування були проведені необхідні слідчі дії, повно, всебічно досліджено обставини правопорушення, надано їм відповідну правову оцінку та прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження. Постанова ґрунтується на вимогах закону, належно зібраних та допустимих доказах, які не спростовуються обставинами, викладеними в поданій скарзі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову ухвалою, якою скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 01.06.2025.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.11.2025 є незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з огляду на таке.

Суд першої інстанції безпідставно не врахував наявність неправдивих свідчень свідка ОСОБА_9 , який як у протоколі допиту від 21.06.2024, так і під час судового засідання ІНФОРМАЦІЯ_1 (справа №145/1996/24 від 18.11.2024) надав завідомо неправдиві показання щодо предмета крадіжки та обов`язку повернення металевої рами. Зазначені показання спростовуються фактичними обставинами справи та записами телефонних розмов, наданими заявником до поліції 12.02.2025.

Крім того, суд першої інстанції, пославшись на нібито зміну показів свідка, фактично проігнорував те, що такі показання з самого початку були неправдивими та надавалися на користь ОСОБА_10 , а не є наслідком їх допустимої еволюції.

Також, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що під час досудового розслідування дізнавачем було проігноровано належні та допустимі докази, зокрема CD-диск із записами телефонних розмов від 25.07.2025 та матеріали одночасних допитів, які прямо спростовують попередні показання свідка ОСОБА_9 про нібито передачу металевого матеріалу або окремих кутників. Вказані докази підтверджують факт передачі ОСОБА_10 саме готової металевої рами та не були належним чином оцінені судом першої інстанції, що призвело до незаконного закриття кримінального провадження.

ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі повідомляє, що суд першої інстанції формально перекрутив реальні факти, створивши видимість відсутності складу кримінального правопорушення, хоча фактичні обставини справи підтверджують неправдивість свідчень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і завдання заявникові шкоди, чим порушено вимоги ст.ст. 9, 84 та 94 КПК України щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів.

Більше того, суд першої інстанції помилково визнав рівнозначними поняття «метал», «рама», «кутники», «каркас», не надавши належної оцінки тому, що у всіх аудіозаписах розмов, первинних поясненнях та одночасних допитах мова йде саме про готову металеву раму, а різночитання з`явилися лише в документах дізнавача, що свідчить про неповноту та неякісність досудового розслідування.

Суд першої інстанції безпідставно визнав аудіозаписи телефонних розмов «керованими питаннями» та фактично відкинув їх як докази, чим звузив процесуальні права заявника та порушив вимоги ст. 83 КПК України і практику Верховного Суду, згідно з якою учасник розмови має право здійснювати її фіксацію, а суд зобов`язаний оцінювати зміст, а не форму отримання такого доказу.

На думку заявника суд безпідставно дійшов висновку про недоведеність обов`язку повернення металевої рами, тоді як під час одночасного допиту 23.10.2025 ОСОБА_10 прямо повідомив, що отримав металеву раму від ОСОБА_6 у тимчасове користування, що є юридично значущою ознакою позики та прямо виключає право на її відчуження, переробку чи продаж без згоди власника.

Таким чином, твердження про «подарунок» або «безоплатну передачу без зобов`язання повернення» повністю спростовується самим формулюванням «у тимчасове використання», а також змістом телефонних розмов, у яких ОСОБА_10 визнає порізку та продаж металевої рами і обіцяє повернути заявникові метал.

Отже, наведені обставини свідчать про наявність домовленості щодо обов`язкового повернення металевої рами, факт порушення цієї домовленості, ознаки незаконного заволодіння чужим майном, а також про надання ОСОБА_9 завідомо неправдивих показань, що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Колегія суддів, вислухавши думку ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовільнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали судової справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.11.2025 відповідає.

Так, відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є не лише захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень і забезпечення притягнення винного до відповідальності, але й запобігання необґрунтованому процесуальному примусу та кримінальному переслідуванню. Отже, положення цієї статті зобов`язують суд забезпечувати баланс між правами заявника та правами осіб, щодо яких він висуває обвинувачення.

Крім того, ст. 7 КПК України закріплює принцип верховенства права, який вимагає від суду тлумачити та застосовувати закон у спосіб, що забезпечує ефективний захист прав і свобод людини.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Саме з цих позицій суд оцінює доводи апелянта та дії прокурора.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема, відповідно до п. 3 частини першої вказаної норми на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

24.10.2025 постановою дізнавача СД ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 було закрито кримінальне провадження № 0000125 внесеного до ЄРДР 01.06.2025 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення.

Із матеріалів кримінального провадження колегія суддів встановила, що під час досудового розслідування дізнавач ОСОБА_7 задоволила клопотання ОСОБА_6 , долучила до матеріалів кримінального провадження CD диск з аудіозаписами розмов, заяву про вчинення кримінального правопорушення, уточнені заяви ОСОБА_6 , постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.11.2024 про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_11 в зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.12.2024 про залишення апеляційної скарги ОСОБА_6 без задоволення, а постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.11.2024 без змін, апеляційну скаргу, копію адміністративного протоколу складеного відносно ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 51 КУпАП, роздруківку тексту протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , копію постанови від 30.08.2024 про закриття кримінального провадження № 0000053 від 11.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

За клопотанням дізнавача ОСОБА_7 про тимчасовий доступ до речей та документів від 29.07.2025, на підставі ухвали слідчого судді від 04.08.2025 отримано копії матеріалів кримінального провадження № 0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до витребуваних матеріалів у ході проведення дізнання встановлено, що 11.06.2024 за заявою ОСОБА_6 щодо заволодіння майном шляхом обману, а саме металевим столом, який йому належить та спричинення в зв`язку з цим матеріальної шкоди, СД ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні наявний протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 21.06.2024. Відповідно до його змісту ОСОБА_9 щодо отримання ОСОБА_11 від ОСОБА_6 металевої рами з чотирма ніжками показав, що коли він з ОСОБА_11 допомагав ОСОБА_6 ремонтувати димохід та паркан, то останній віддав (подарував) металевий матеріал. Дану металеву раму він у 2019 році варив зварювальним апаратом з металевих матеріалів, які були на території домоволодіння ОСОБА_6 . Розміри даної металевої рами 120/100/90*1м, вага до 50 кг. Домовленості між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 щодо повернення стола чи відшкодування коштів за металеву раму чи такого металобрухту не було. ОСОБА_12 не повернув цю раму, оскільки ОСОБА_6 її подарував.

Постановою старшого дізнавача СД ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 30.08.2024 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000053 від 11.06.2024, закрито у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України та в подальшому відповідні матеріали щодо притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 51 КУпАП України направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.11.2024, яка залишена без змін постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.12.2024, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 51 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Розгляд адміністративної справи за допомогою технічних засобів не фіксувався.

Відповідно до постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.11.2024 свідок ОСОБА_9 показав суду, що ОСОБА_11 є його давнім товаришем. У 2019 році вони допомагали ОСОБА_6 з ремонтом димоходу та паркану. ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_6 дати йому метал, якщо той йому не потрібен, на що останній погодився. Про те, що даний метал слід віддати чи за нього потрібно розрахуватися домовленості не було.

Також, із матеріалів кримінального провадження встановлено, що дізнавачем ОСОБА_7 10.09.2025 було допитано в якості свідка ОСОБА_9 , який показав, що в 2019 році проживав з ОСОБА_11 в дачному будинку останнього в с. Тростянець. По сусідству з ними проживав ОСОБА_6 з яким товаришували та допомагали йому по господарству. Приблизно в серпні-вересні 2019 року він з ОСОБА_11 допомагали ОСОБА_6 ремонтувати димохід. У домогосподарстві останнього побачили металевий каркас. Коли запитав чи каркас потрібен ОСОБА_6 , то той відповів, що він йому не потрібен, та що його можна забрати. Тоді з ОСОБА_11 забрали каркас та використали його для робочого столу. У 2023 році ОСОБА_11 продав свою дачу, а стіл залишився там. Через деякий час ОСОБА_6 зателефонував йому та вимагав повернути металевий каркас, однак повідомив, що він давав його ОСОБА_11 , тому необхідно звертатися до нього. Тоді ОСОБА_6 звернувся до поліції, в зв`язку з чим його допитували 21.06.2024 та він повідомив відомості про дану подію. Також 18.11.2024 він викликався в ІНФОРМАЦІЯ_3 , де надав аналогічні покази. Свої покази не змінював. Потім викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознак суддя повідомив, що не має необхідності його допитувати.

Крім того, дізнавачем ОСОБА_7 10.09.2025 в якості свідка був допитаний ОСОБА_11 , який надав покази аналогічні показам ОСОБА_9 , окрім цього вказав, що металевий каркас використали для виготовлення робочого столу. Згодом йому зателефонував ОСОБА_6 та вимагав повернути каркас, однак повідомив, що цього зробити не може, оскільки він залишився в домогосподарстві, яке продав.

Більше того, дізнавачем 23.10.2025 проведено одночасні допити ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , а також ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

Із протоколу встановлено, що під час одночасного допиту ОСОБА_9 надав аналогічні покази, тим, які давав раніше, крім цього показав, що металевий каркас, який дав ОСОБА_6 ОСОБА_11 він відремонтував, оскільки одна сторона була пошкоджена та зробив з неї стіл, також до рами приварив два кутники. Крім цього, ОСОБА_6 подарував їм ще один кутник для виготовлення полиці. ОСОБА_11 також надав покази аналогічні тим, які надавав раніше, лише доповнив, що металевий каркас до столу, який дав йому ОСОБА_6 це був погнутий кутник з ніжками. Каркас вони полагодили та забетонували його в підлогу в підсобному приміщенні. При цьому щодо показів, що зварили каркас з окремих кутників зазначив, що мав на увазі, що до покрученої рами приварили власний кутник, частинами приблизно по 30 см., щоб можна було його забетонувати. Щодо телефонної розмови з ОСОБА_6 під час якої сказав, що поверне раму, показав, що не хотів розмовляти з останнім, крім цього то був подарунок. Точної ваги вказаної рами він не знає.

Із протоколу огляду від 23.09.2025, яким було оглянуто оптичний диск CD R 700 Mb 80 min 52x, наданими потерпілим ОСОБА_6 звукозаписами телефонних розмов між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . На записах ОСОБА_9 на запитання ОСОБА_6 щодо того, що ОСОБА_11 забрав металевий стіл під столярний стіл, повідомив, що нічого не знає та це питання до ОСОБА_11 ОСОБА_11 під час телефонної розмови на запитання ОСОБА_6 каже, що «віддасть йому ту желізяку».

Частина 1 статті 384 КК України передбачає відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Отже, колегія суддів звертає увагу, що притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 384 КК України можливе в разі доведення факту надання ним, як свідком, завідомо неправдивих показань органу, що здійснює досудове розслідування чи суду.

Показання - це відомості про факти, які підлягають встановленню у кримінальному чи цивільному судочинстві і мають важливе значення для правильного вирішення справи. Неправдивими є показання, в яких повністю або частково перекручені факти, що мають значення для правильного вирішення справи. Завідомо неправдиві показання утворюють склад цього злочину, якщо вони дані уповноваженій на те особі, у встановленому законом порядку і належним чином процесуальне оформлені.

Склад злочину, передбаченого ст. 384 КК України, є формальним, його об`єктивна сторона може бути виражена в одній з таких дій: а) неправдивих показаннях свідка чи потерпілого; б) неправдивому висновку експерта; в) неправильному перекладі, зробленому перекладачем. Кожна з цих дій утворює закінчений злочин.

Суспільна небезпечність цього злочину полягає в тому, що він порушує нормальну діяльність органів дізнання, досудового слідства і суду щодо виявлення та дослідження фактів і обставин, які мають значення для об`єктивного, повного та всебічного розслідування і розгляду кримінальних та цивільних справ, перешкоджає встановленню істини та постановленню правосудного судового акту.

Суб`єктивна сторона злочину - лише прямий умисел, бо особа діє завідомо, тобто усвідомлює неправдивість своїх показань, висновку, звіту чи перекладу і бажає діяти саме таким чином. Мотиви та мета можуть бути різними і на кваліфікацію злочину не впливають.

Отже, доводи апеляційної скарги про надання ОСОБА_9 завідомо неправдивих показань не знайшли свого підтвердження під час перевірки матеріалів провадження. Наявні у справі аудіозаписи телефонних розмов, на які посилається апелянт, не спростовують показання свідків та не містять однозначних відомостей про існування обов`язку повернення металевого каркаса. Фрази, на які звертає увагу заявник, самі по собі не свідчать про усвідомлення свідком неправдивості наданих ним показань та не доводять наявності прямого умислу, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю у разі відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Постанова дізнавача від 18.08.2025 відповідає вимогам ст. 110 КПК України, містить належне обґрунтування та мотиви прийняття рішення, посилання на норми закону і підтверджена зібраними доказами.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (частина друга статті 91 КПК України).

Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови слідчий суддя вірно дійшов висновку, що вказана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України. При проведенні досудового розслідування були проведені необхідні слідчі дії, повно, всебічно досліджено обставини правопорушення, надано їм відповідну правову оцінку та прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження. Постанова ґрунтується на вимогах закону, належно зібраних та допустимих доказах, які не спростовуються обставинами, викладеними в поданій скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Із ч. 1 ст. 22 КПК України слідує, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Так, у ч. 2 ст. 22 КПК України зазначено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, перевіряючи оскаржувану постанову, вірно зазначив, що під час розслідування забезпечено дотримання вимог ст. 9, 22, 9193 КПК України щодо повного, всебічного та неупередженого з`ясування обставин справи. Будь-яких порушень прав заявника або неповноти розслідування судом апеляційної інстанції не встановлено.

На думку суду апеляційної інстанції слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що для притягнення особи до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві показання необхідно довести не лише факт невідповідності показань дійсності, а й те, що свідок усвідомлював їх неправдивість і діяв умисно. Таких даних матеріали кримінального провадження не містять.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що дізнавачем та слідчим суддею надано належну оцінку зібраним доказам, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допущено не було, а доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявника з правовою оцінкою встановлених обставин та не спростовують висновків суду першої інстанції.

У зв`язку з наведеним підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.11.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 , у порядку ст. 303 КПК України на постанову дізнавача сектору дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 від 24.10.2025 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 01.06.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3