Справа № 468/2588/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

24.11.2025 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), прокурора ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ), слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області погоджене з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котлярево, Жовтневого району, Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, раніше не судимого, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді водія-механіка військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України по кримінальному провадженню № 0000321 від 08.11.2025

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділенням Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000321 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

24.11.2025 року до суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_6 , погоджене з прокурором ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Згідно з клопотанням, ОСОБА_3 не пізніше 22.11.2025 року придбав бойові припаси, а саме: уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2 з маркувально-клеймувальними позначеннями «72-83 УЗРГМ-2 583» та корпус ручної бойової гранати типу РГД-5 з маркувально-клеймувальними позначеннями «трикутник-34-75», які при конструктивному поєднанні між собою утворюють вибуховий пристрій - бойову ручну осколкову гранату наступальної дії типу РГД-5, що відноситься до вибухових пристроїв, які незаконно переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де умисно їх зберігав до часу їх вилучення при проведенні обшуку 22.11.2025 року.

22.11.2025 року ОСОБА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий обґрунтовує клопотання наявністю ризиків, передбачених у ст.177 КПК України, а саме: що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їх показань. Підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на теперішній час не проведені всі необхідні слідчі дії, а підозрюваний, перебуваючи на свободі та з матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу дізнавшись про зібрані стороною обвинувачення докази на підтвердження його винуватості. Підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки його соціальні зв`язки не достатньо міцні та такі, що не створили запобіжники протиправної поведінки підозрюваного.

Тому, враховуючи вказані обставини, слідчий вважає, що відносно ОСОБА_3 , необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Слідчий та прокурор підтримали клопотання.

Підозрюваний та його захисник заперечили проти задоволення клопотання та просили застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділенням Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000321, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, за фактом придбання та зберігання ОСОБА_3 , бойових припасів.

22.11.2025 року ОСОБА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність постійного місця проживання, репутацію підозрюваного, його майновий стан, наявність судимостей та інше.

При розгляді клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного вище умисного тяжкого злочину.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується протоколом обшуку, показаннями свідків та власне підозрюваного, при цьому обґрунтованість підозри на даному етапі не вимагає доведення вказаних фактів та вини підозрюваного у вчиненому поза розумним сумнівом.

Ризики, визначені обвинуваченням згідно зі статтею 177 КПК, ґрунтуються на вірогідному припущенні що відповідає вимозі закону про "достатні підстави вважати" їхнє існування. Проте, обвинувач повинен перетворити це припущення на доведений факт, надавши конкретні, підтверджені доказами обставини, а не обмежуватися загальними міркуваннями.

Головне завдання слідчого судді (у рамках судового контролю, передбаченого ст. 3 КПК) здійснити незалежну перевірку як самих заявлених ризиків, так і наданих стороною обвинувачення фактів та доказів, які мають на меті обґрунтувати або спростувати ці ризики.

На думку слідчого судді не існує достатніх підстав для підтвердження заявлених ризиків.

Сама по собі тяжкість покарання, що може загрожувати підозрюваному, у разі визнання його винуватим у вчиненні відповідного кримінального правопорушення та категорія самого правопорушення, не може бути підставою для визначення йому запобіжного заходу, оскільки за таких умов при відсутності необхідних даних щодо наявності ризиків, порушуватиметься загальна засада кримінального провадження презумпція невинуватості (ст. 17 КПК України), за якою поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. За такого, застосування запобіжного заходу лише з підстав тяжкості інкримінованого злочину за наявності фактів, які підтверджують належну поведінку підозрюваного щодо сприяння в досягненні визначених статтею 2 КПК України завдань кримінального провадження, буде необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам закону.

Разом з тим існує ризик можливого переховування підозрюваного від слідства чи суду, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є фактичні дані, які свідчать про вчинення ним раніше кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.

Але разом з тим належна процесуальна поведінка підозрюваного з метою уникнення такого ризику може бути забезпечена шляхом утримання його під домашнім арештом у житлі, в якому він проживав до його затримання, що, на думку слідчого судді, зведе вказаний вище ризик до мінімуму, що спростовує необхідність обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 1 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи «Боротюк проти України», рішення від 16.03.2011 року, Європейський суд з прав людини у п. 62 наголосив, що «існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

За такого, при розгляді клопотання стороною обвинувачення не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При цьому, обираючи певний запобіжний захід слід враховувати одне із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (в тому числі і запобіжних заходів) визначене в ст. 132 КПК України, а саме те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

Обрання запобіжного заходу має забезпечувати баланс між інтересами підозрюваного та визначеними ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження та інтересами досудового розслідування.

Оскільки матеріали справи дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_3 та вказують на деяку наявність описаного вище ризику можливого переховування від слідства чи суду, але не доведена наявність інших заявлених ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому ризику, слідчий суддя вважає за доцільне обрання ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Матеріали клопотання не містять доказів, що такий запобіжний захід в даному випадку буде недостатнім, при цьому одночасно такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, забезпечить вказаний вище баланс приватних інтересів особи та інтересів досудового розслідування.

При цьому суть правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_3 , - жодним чином не свідчить про нагальну необхідність обмеження його у праві залишати своє житло цілодобово.

Натомість для отримання законних доходів, він має працювати по найму або ж вирішити питання про самостійне повернення на військову службу, тому цілодобовий домашній арешт непропорційно обмежить його права на це.

Отже таким, що, з одного боку забезпечить баланс інтересів підозрюваного та органу досудового розслідування, а з іншого запобігатиме вказаному вище ризику, буде запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати місце свого постійного проживання в період з 22.00 до 06.00 години.

Також необхідно покласти на підозрюваного обов`язок прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою.

На підставі викладеного та керуючись ст.176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА :

В задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_8 , погодженого з прокурором ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці в межах строку досудового розслідування, починаючи з 24 листопада 2025 року, заборонивши залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22.00 до 06.00 години та зобов`язавши підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний

захід, та відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Відповідно до ч.3 ст. 202 КПК України підозрюваного ОСОБА_3 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати його невідкладно прибути за місцем свого фактичного проживання.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 26.11.2025 року.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: