Провадження № 11-сс/811/84/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 29.12.2025 року про відмову в накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представників власників майна - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

власників майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 29.12.2026 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000791 від 12 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання про накладення арешту на майно..

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою оскільки вважає, що накладення арешту є необхідним для збереження речових доказів в кримінальному провадженні, оскільки таке майно має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Більше того, прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 28.11.2025 року, якою було повернуто клопотання про арешт майна, була постановлена без виклику слідчого та прокурора та їхньої участі, копія цієї ухвали слідчого судді не отримувалася будь-якими засобами зв`язку, апелянтом була отримана лише 17.12.2025 року в канцелярії суду та після усунення зазначених недоліків 19.12.2025 року було повторно подано клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідача та пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали клопотання і доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора та адвокатів і власників майна, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.170 КК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Однією з правових підстав накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, є відповідність цього майна, критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.

Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва прокурорів Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000791 від 12 червня 2025 року за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України. В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, на підставі ухвал слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова 25 листопада 2025 року проведено ряд обшуків під час яких вилучено вказане в клопотанні майно.

25 листопада 2025 року слідчим проведено огляд вказаних матеріальних об`єктів, у ході якого встановлено, що вищезазначені речі та документи, містять відомості, які можуть бути використанні, як доказ факту та обставин вчиненого злочину, являються речовими доказами у кримінальному провадженні, та того ж дня вказані речі та предмети слідчим визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000791 від 12 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

26.11. 2025 слідчим за погодженням з прокурором подано клопотання до Личаківського районного суду м. Львова про арешт вищевказаного майна. Однак, 28.11.2025 слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова винесено ухвалу про повернення клопотання про арешт майна із встановленням строку в 72 години для усунення недоліків. Ухвала слідчого судді від 28.11.2025 про повернення клопотання про арешт майна отримана прокурором 17.12.2025, про що свідчить відповідна розписка.

Відмовляючи в задоволенні клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що у поданому клопотанні прокурором не наведено жодних належних і допустимих письмових доказів, які б підтверджували, що вилучене під час обшуків майно наділене ознаками речових доказів у кримінальному провадженні №0000791 від 12.06.2025 у розумінні ст.98 КПК України. Долучені до клопотання матеріали не містять будь-яких відомостей, які б свідчили про те, що зазначені речі та документи були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як докази факту чи обставин, які встановлюються у межах даного кримінального провадження. При цьому прокурор обґрунтовував необхідність накладення арешту, зокрема, посиланням на дані з матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій. Однак жодного витягу чи будь-якого іншого письмового доказу до матеріалів клопотання долучено не було, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити наведені доводи та оцінити їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємозв`язку доказів.

Таким чином, на переконання колегії суддів, у даному кримінальному провадженні відсутні підстави вважати, що мобільний телефон ОСОБА_14 марки «Iphone 11» imei НОМЕР_1 imei 2 НОМЕР_2 із сім-картою мобільного номера НОМЕР_3 , який 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_1 ; мобільний телефон ОСОБА_10 марки «Iphone 13» з сім-картою мобільного номера НОМЕР_4 , військово-обліковий документ №9 від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк., довідку від 21 жовтня 2024 року №888 про надання відстрочки від призову ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк., які 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 ; мобільний телефон ОСОБА_16 марки «Motorola edge 60 Fusion» Imei 1 НОМЕР_5 Imei 2 НОМЕР_6 з сім-картою мобільного номера НОМЕР_7 , довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.01.2025 №1815 на 1 арк., довідка про здобувача освіти за даними Єдиної зареєстрованої електронної бази з питань освіти від 7 червня 2024 року №32907 на 1 арк., які 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 ; медичну документацію ОСОБА_17 , військово-облікові документи ОСОБА_17 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A6» модель SM-A600FNIDS, які 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 ; медичну документацію ОСОБА_18 , яку 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_5 ; мобільний телефон ОСОБА_9 марки «Iphone 11» Imei НОМЕР_8 з сім-картою мобільного номера НОМЕР_9 , військово-облікові документи військовозобов`язаного на 3 арк., які 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_6 ; мобільний телефон ОСОБА_19 марки «Samsung A73» Imei 1 НОМЕР_10 Imei 2 НОМЕР_11 з сім-картою мобільного номера НОМЕР_12 та з сім-картою мобільного номера НОМЕР_13 , який 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_7 , відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, а саме що це є матеріальні об`єкти, що містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також може виникнути можливість його приховування, пошкодженння, псування, знищення, перетворення, відчуження та передачі.

Крім цього, обґрунтованим є висновок слідчого судді про те, що вказане в клопотанні майно вилучено під час обшуків проведених 25.11.2025 р., а 26 листопада 2025 року сторона обвинувачення звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 28 листопада 2025 року вказане клопотання було повернуто з установленням строку 72 години для усунення недоліків. Разом з тим, лише 19.12.2025 року прокурором повторно подано дане клопотання про накладення арешту на майно. Беручи до уваги вказане, після спливу встановленого суддею строку, починаючи з 02.12.2025 року вказане в клопотанні майно утримувалось органом досудового розслідування без жодної правової підстави.

Більше того, під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не спростовано правильних висновків слідчого судді, якими обґрунтовано відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до обґрунтованого переконання про те, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити в законній силі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 29.12.2025 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000791 від 12 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: