Справа № 442/5847/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/991/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 10 листопада 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави ОСОБА_7 , обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000641 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_8 ,

представника потерпілої: ОСОБА_9 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 11 листопада 2025 року частково задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, починаючи з 15 год. 20 хв. 10 листопада 2025 року до 15 год. 20 хв. 08 січня 2026 року. Визначено ОСОБА_7 заставу для забезпечення виконання обов`язків визначених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242 240,00 грн, після внесення якої обвинувачений ОСОБА_7 звільняється з-під варти під заставу. Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. Покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 в разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатись із м. Дрогобич Львівської області, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками та експертами у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 08 січня 2026 року включно. Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 з-під варти. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_7 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. У разі невиконання таких обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави. Копію ухвали постановлено вручити сторонам кримінального провадження та направити у Львівський слідчий ізолятор для виконання.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою молодого віку, раніше не судимий, має тісні соціальні зв`язки, одружений, має на вихованні трьох малолітніх дітей, за матеріалами провадження має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає разом з трьома малолітніми дітьми ОСОБА_10 , 2012 року народження, ОСОБА_11 , 2019 року народження та ОСОБА_10 , 2021 року народження та з батьком ОСОБА_12 , який є особою пенсійного віку, та має 3 групу інвалідності. За місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради та вважав за можливе визначити розмір застави з урахуванням положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою суду, прокурор у справі подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 11 листопада 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання прокурора та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням місця утримання ДУ «Львівська установа виконання покарань №19 терміном на 60 днів», без визначення розміру застави, оскільки у результаті злочину загинула людина.

В обґрунтування апеляційних вимог заявляє, що погоджується із вмотивованими висновками суду щодо підставності та обґрунтованості обвинувачення, наявності визначених у ст. 177 КПК України ризиків та необхідності застосування запобіжного заходу, які викладені у оскаржуваній ухвалі, проте вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною у зв`язку із невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наголошує, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, уникнення тяжкого покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.286-1 КПК України може стимулювати обвинуваченого до втечі.

Звертає увагу, що у цій справі відбулося лише два засідання і заявлені ризики не зменшилися. Зокрема, жодного свідка не допитано. Заявляє, що незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, як основна мотивація для визначення розміру застави є необґрунтованою, зокрема відсутні докази необхідності госпіталізації обвинуваченого чи крайньої необхідності надання йому додаткової медичної допомоги поза межами установи попереднього ув`язнення.

Заслухавши доповідача, виступи прокурора та представника потерпілої на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які такі заперечили, вважають оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Згідно із положеннями до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Із змісту ст.178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів провадження суд при прийнятті рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 врахував положення наведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що продовжують існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 за побіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ці ризики не зменшилися.

Разом з тим, згідно положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів вважає, що враховуючи вимоги п.2ч. 5 ст. 182 КПК України, при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою, судом першої інстанції обґрунтовано із врахуванням обставин справи визначено розмір застави у межах максимального розміру, передбаченого вимогами цієї статті щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, що гарантуватиме належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, обвинувачений обраний розмір застави на відповідний банківський рахунок сплатив, до суду апеляційної інстанції з`явився, відтак його процесуальна поведінка є належною, а підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави із метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам, на думку колегії суддів відсутні.

Колегія суддів вважає, що обраний розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ухвала суду першої інстанції про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави є обґрунтованою та вмотивованою, а підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 10 листопада 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави ОСОБА_7 , обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000641 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4