22.10.2025 Єдиний унікальний номер 205/8227/25
1-кп/205/1012/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000418 року за обвинуваченням :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, українця, із вищою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період в посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», якого з 6 березня 2025 року знято з котлового та грошового забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, раніше судимого :

-30 жовтня 2024 року, вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська за ст. 164 ч.1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин. 28.07.2025 року знятий з обліку у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.

зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ;.

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.4 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що будучи, військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її в посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи те, що з 24.02.2022 Указом Президента України за № 64/2022 введено на території України воєнний стан, який було неодноразово продовжено, вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

21 березня 2025 року, у невстановлений час, ОСОБА_3 знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , за місцем проживання своєї тітки ОСОБА_6 , в будинку якої він періодично проживав, та який належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, без дозволу власників та скориставшись їх відсутністю, шляхом вільного доступу, маючи прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що вчиняє кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, при цьому будучи обізнаним про наявність схованки з грошовими коштами та ювелірними виробами що належать потерпілим, використовуючи наявні в нього ключи від вхідних дверей будинку, зайшов до будинку, де зі схованки у спальній кімнати таємно викрав чуже майно, а саме: золотий ланцюжок 585 проби, золоту ладанку 585 проби із зображення ікони Божої матері, золотий хрестик маленького розміру 585 проби, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 81 857,21 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він умисно, в умовах воєнного стану, вчинив таємне викрадення чужого майна.

27 березня 2025 року, близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , за місцем проживання своєї тітки - ОСОБА_6 в будинку якої він періодично проживав, та який належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, без дозволу власників та скориставшись їх відсутністю, шляхом вільного доступу, маючи прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що вчиняє кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, при цьому будучи обізнаним про наявність схованки з грошовими коштами та ювелірними виробами, що належать потерпілим, використовуючи наявні в нього ключи від вхідних дверей будинку, зайшов до будинку, де зі схованки у спальній кімнати таємно викрав чуже майно, а саме: грошові кошти в сумі 1300 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 27.03.2025 еквівалентно 54 033, 72 гривням із розрахунку 1 долар США= 41,5644 грн.), дві золоті обручки 585 проби з жовтого та білого золота, одне чоловіче, друге жіноче із невеликими каміннями в два ряди біло-бузкового кольору, чоловічу золоту печатку з чорним квадратом 585 проби із жовтого золота, золоте кільце 585 проби з жовтого золота із білими камінцями, золотий браслет 585 проби з жовтого золота, золоті сережки 585 проби з жовтого золота з білою перлиною, золотий ланцюжок 585 проби із жовтого золота з золотим хрестиком 585 проби з жовтого золота, спричинив тим самим потерпілим ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 149 403,75 гривні, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він умисно, повторно, в умовах воєнного стану, вчинив таємне викрадення чужого майна.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що обвинувачення йому зрозуміле. Підтвердив обставини кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що він деякий час страждав залежністю від Ігроманії, у зв`язку з чим накопичилися грошові борги. Оскільки він проживав в домі своєї тітки ОСОБА_6 , то йому було достеменно відомо де зберігалися прикраси та гроші, у зв`язку з чим в нього виник умисел на викрадення золотих прикрас. Під час першої крадіжки, він хотів закласти до ломбарду золоті прикраси, розрахуватися з боргами, а потім закладені речі викупити. Однак отриманих грошей не вистачило, у зв`язку з чим він вчинив другу крадіжку. Після другої крадіжки, його тітка ОСОБА_6 виявила відсутність грошей та золотих прикрас у зв`язку з чим заявила до поліції. У скоєному щиро кається, просить суд не позбавляти його волі, оскільки на теперішній час він примирився з потерпілою, відшкодував заподіяну шкоду та пройшов курс лікування від залежності.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що вона є рідною тіткою обвинуваченого ОСОБА_3 , який тривалий час проживав разом з її родиною в їх будинку. Їй відомо про залежність обвинуваченого від Ігроманії. Раніше він позичав в неї гроші для того щоб розрахуватися з боргами, однак потім завжди все повертав. В останній раз він викрав золоті прикраси та гроші, при цьому нікому нічого не сказав, у зв`язку з чим вона звернулася до поліції. На теперішній час обвинувачений пройшов курс лікування від залежності, відшкодував заподіяну шкоду, попросив в них вибачення, у зв`язку з чим претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має. Просить суд, строго не наказувати обвинуваченого та не позбавляти його волі.

Потерпілий ОСОБА_7 повністю підтримав пояснення своєї дружини ОСОБА_6 , пояснив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить суд не позбавляти його волі.

Положеннями ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій (Постанова ККС ВС від 03.08.2023 у справі №281/181/21).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежитися дослідженням матеріалів, які підтверджують судові витрати та характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, суд, допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суд про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України:

- як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

-як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд, відповідно до положень ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 будучи раніше судимий, покарання відбув повністю, вчинив кримінальне правопорушення яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, однак тяжких наслідків від його дій не настало, повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілім, потерпілі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, свою провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

За таких даних про особу обвинуваченого, обставин скоєного кримінального правопорушення, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, в розмірі передбаченому санкцією статті кримінального закону, із застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, і буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винного.

Вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року, ОСОБА_3 було засуджено за ст. 164 ч.1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин. Покарання повністю відбуто 28 липня 2025 року.

Згідно Постанови ОП ККС від 25.06.2018 у справі № 511/37/16-к (провадження № 51-830км18) для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності:

- перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком;

- друга, наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

Якщо на момент вчинення особою нового кримінального правопорушення невідбутою частиною покарання за попереднім вироком було основне покарання, яке на час ухвалення нового вироку вже відбуте, порядок та правила призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, визначені положеннями ч. 1 ст. 71КК, не застосовуються.

Враховуючи повне відбуття ОСОБА_3 покарання за попереднім вироком до постановлення судом вироку по даній справі, під час призначення ОСОБА_3 покарання, суд не застосовує правила призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, визначені положеннями ч. 1 ст. 71КК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі ст.ст.124-126 КПК України з обвинуваченого підлягає стягненню на користь держави витрати на проведення судових експертиз № СЕ-19/104-25/16210-ТВ від 28.04.2025 р. в розмірі 3565,60 гривень; № СЕ-19/104-25/14560- ТВ від 25.04.2025 р., в розмірі 3565,60 гривень; № СЕ-19/104-25/16210 ТВ від 28.04.2025р. в розмірі 1782,80 гривень а всього 8914,0 гривень.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки, якщо він протягом встановленого строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судових товарознавчих та трасологічних експертиз № СЕ-19/104-25/16210-ТВ від 28.04.2025 р. № СЕ-19/104-25/14560- ТВ від 25.04.2025 р., № СЕ-19/104-25/16210 ТВ від 28.04.2025р в сумі 8914,0 гривень.

Речові докази:

- CD -R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження «Безпечне місто» ; DVD-R диск з камер відеоспостереження що розташовані в магазині «Єва» ( м. Дніпро пров. Штурманський 7С) , сліди папілярних візерунків на 4 л/с, які поміщено до білого паперового конверту, що зберігаються в матеріалах кримінальної справи залишити зберігати в матеріалах кримінальної справи.

- золотий ланцюжок із золотою ладанкою та золотим хрестиком маленького розміру; золотий ланцюжок із золотим хрестиком які було передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити в її розпорядженні як належне їй майно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районий суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1