УХВАЛА

04 грудня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступник начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 (далі слідчий), погоджене заступником начальника відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000269 від 03.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні заступник начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням яке погоджено заступником начальника відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 03.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Рівненської області, діє група невстановлених осіб, які з корисливих мотивів, за грошову винагороду в розмірі від 3000 до 10000 доларів США організовують незаконне переправлення осіб через державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану.

На виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України надійшов рапорт оперуповноваженого 1-го відділу УСР в Рівненській області ОСОБА_5 про те, що в ході проведення розшукових заходів, по вказаному кримінальному провадженні, отримано інформацію, про те, що невстановлені на даний час особи організували схему протиправної діяльності пов`язаної з організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України до республіки білорусь в межах Рівненської області, яким під час дії правового режиму «воєнний стан» обмежено виїзд за межі території України. Так, невстановлені на даний час особи з метою отримання грошової винагороди здійснюють пошук військовозобов`язаних, які в будь-який спосіб намагаються потрапити до країн Європейського Союзу, використовуючи для цього телеграм канал з іменем користувача « ОСОБА_6 », який веде переписку з особами які мають намір незаконно перетнути кордон. В ході листування та співбесіди « ОСОБА_6 » пропонує виїзд до республіки білорусь за грошову винагороду у розмірі 11 (одинадцять) тисяч доларів США та проводить інструктаж щодо порядку організації переправлення.

Під час проведення розшукових заходів, встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення обґрунтовано причетний гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який входить до групи осіб, яка зокрема через мережу Інтернет та особисті зв`язки в тилових районах України здійснює пошуки громадян України чоловічої статі, які мають намір незаконно перетнути державний кордон з території України на територію республіки білорусь з метою ухилення від проходження військової служби.

02.12.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 ,було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung S22», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з а/н НОМЕР_3 ;

Згідно із нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

До початку розгляду клопотання слідчим подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити вказане клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності учасників провадження, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

02.12.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 ,було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung S22», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з а/н НОМЕР_3 ;

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України вищезазначені вилучені речі вважаються тимчасово вилученим майном.

Вказані матеріальні об`єкти вилучені в ході обшуку визнані речовими доказами у порядку ст. 98 КПК України постановою від 02.12.2025 і мають доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказами злочину щодо якого триває досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Під час обшуку встановлено, що дані матеріальні об`єкти були знаряддям вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , що мало місце 02.12.2025, а саме на: мобільний телефон марки «Samsung S22», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з а/н НОМЕР_3 та позбавити ОСОБА_7 та всіх інших осіб, які мають відношення до вказаного майна, можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_8