УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 251 001 000 030 90 від 07.09.2025, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, українець, з вищою освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , мешкає за адресою - АДРЕСА_2 , не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 07.09.2025 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до якої останній 06.09.2025, перебуваючи у приміщенні ТОВ «Агенство Нерухомості «ІНТЕРДОМ» (далі - ТОВ «АН «ІНТЕРДОМ»), у будинку 13/135 по вулиці Симона Петлюри у місті Києві, проник до кабінету з метою таємного викрадення чужого майна, де помітив на столі ноутбук «Acer».

У подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, перебуваючи у кабінеті ТОВ «АН «ІНТЕРДОМ», викрав зі столу ноутбук «Acer», сірого кольору, моделі N19C4, s/n: NXA0MEUВ3400, після чого зник з місця вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 40 000 грн.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили застосувати альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання

ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Керуючись наведеним, слідчий суддя вважає, що на користь існування наведеного ризику свідчить те, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, тобто тих вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити підозрюваного від вчинення дій з метою переховування.

Зазначені чинники у сукупності з покаранням, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, приводять до переконання, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є реальним.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених сторонами, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

У силу ст. 178 КПК слідчий суддя враховує вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкція частини 4 статті 185 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає позбавлення волі на строк до восьми років.

Разом з тим, з долучених до клопотання матеріалів вбачається, що у провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебувало кримінальне провадження за обвинувачення ОСОБА_4 , розгляд якого здійснювався за правилами, передбаченими главою 39 КПК України, що регламентують застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до змісту ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.09.2023 у справі № 305/113/23 ОСОБА_4 згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 27.07.2023 № 220 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді Шизоафективного розладу, маніакального типу. По психічному стану ОСОБА_4 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь і не може у теперішній час. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру - лікування у спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом.

За вказаних обставин слідчий суддя звертає увагу на приписи ч. 1 ст. 509 КПК, за якими до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

За приписами ч. 2 вказаної статті, якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК.

Враховуючи описані норми права та позицію учасників розгляду, зважаючи на попередні висновки судово-психіатричної експертизи, тлумачачи усі сумніви на користь підозрюваного, слідчий суддя вважає правильним та розумним помістити підозрюваного до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, де йому будуть забезпечені належні умови утримання та буде надано необхідну медичну допомогу.

При цьому, не прийняття слідчим чи прокурором рішення, передбаченого у ч. 2 ст. 503 КПК, не спростовує наведених висновків та не може погіршувати права підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309, 503 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Строк дії ухвали про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу визначити по 05 листопада 2025 року включно.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1