В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2025 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № №0000249, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Заїківка Білокуракинського району Луганської області, громадянки України, з професійно технічною освітою, заміжньої, маючої на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючої у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судомої,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Так, 09.09.2025 близько 09:00 год в м. Узин Білоцерківського району Київської області по вул. Шевченка, 12, ОСОБА_7 звернулася до ОСОБА_3 з проханням перевірити наявність грошових коштів на її банківському рахунку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 (для виплат), номер рахунку НОМЕР_2 , вказавши пін-код доступу. Після перевірки наявності грошових коштів на рахунку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 (для виплат), номер рахунку НОМЕР_2 , ОСОБА_3 повернула банківську карту власниці ОСОБА_8 , яку остання поклала до лівої кишені своєї куртки з метою подальшого зняття готівки через банкомат.

Цього самого дня, близько 20:00 год., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи по вул. Шевченка, що в с. Мала Антонівка Білоцерківського району Київської області, помітила ОСОБА_8 , яка спала на узбіччі дороги в стані алкогольного сп`яніння. Попередньо знаючи, що в лівій кишені куртки останньої знаходиться належна її платіжна карта АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 (для виплат), темно червоного кольору, обладнана технологією безконтактної оплати, номер рахунку НОМЕР_2 , у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на викрадення даної банківської карти.

Реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на незаконне викрадення платіжної картки, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає та те, що ОСОБА_8 перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не могла в повній мірі адекватно контролювати ситуацію, діючи з корисливого мотиву, направленого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку належної останній платіжна карта АТ КБ «Приватбанк» (для виплат), темно червоного кольору, обладнана технологією безконтактної оплати, номер рахунку НОМЕР_2 , витягши її правою рукою з лівої кишені куртки ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_3 залишила місце вчинення кримінального правопорушення та утримуючи при собі вищевказаний офіційний документ, розпорядилася ним на власний розсуд.

Окрім цього, 10.09.2025 о 15:12 год ОСОБА_3 , перебувала поряд з банкоматом АТ КБ «Приват Банк», що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м.Узин, вул. Поповича, 2/23 та маючи при собі та завідомо знаючи пін-код до попередньо викраденої нею банківської карти № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 (для виплат), темно червоного кольору, обладнана технологією безконтактної оплати, держателем якої є ОСОБА_8 .

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами з банківської карти ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та продовженого Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №4524 - ЙХ від 15.07.2025, керуючись корисливим мотивом, використовуючи раніше викрадену банківську карту № НОМЕР_1 , номер рахунку НОМЕР_2 достовірно знаючи, що вона діє поза волею держателя банківської карти АТ КБ «Приватбанк», а саме ОСОБА_8 , через банкомат, шляхом використання банківської карти № НОМЕР_1 , ввівши попередньо відомий їй пін-код здійснила зняття грошових коштів в сумі 3 800,00 гривень, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдала ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 3 800,00 грн.

Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та показала, що 09.09.2025 близько 09:00 год ОСОБА_7 попросила її провірити наявність коштів на її банківській картці АТ КБ «Приватбанк» темно червогого кольору та вказала до неї пін-код доступу. Вона поїхала в м. Узин, перевірила у банкоматі, після чого повернула картку ОСОБА_8 , яку вона поклала до лівої кишені своєї куртки. Цього самого дня, близько 20:00 год. вона побачила, що ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння спала на узбіччі дороги по вул. Шевченка, що в с. Мала Антонівка Білоцерківського району Київської області. Тоді вона із її лівої кишені куртки витягнула ту саму банківську картку, тому що знала що їй на картку мають надійти пенсійні виплати.

10.09.2025 о 15:12 год з банкомату АТ КБ «Приват Банк», що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м.Узин, вул. Поповича, 2/23 вона зняла із банківської картки ОСОБА_8 3 800,00 гривень, які витратила на придбання дитині харчів та памперсів. Банківську карточку викинула у сміттєвий бак. Через п`ять днів було виявлено, що вона вчинила крадіжку, після чого вона у потерпілої попросила вибачення, відшкодувала завдані збитки, потерпіла не має до неї претензій про що надала суду розписку. Вона вчинила тоді цей злочин, тому що у неї зовсім не було коштів. Про вчинене вона дуже шкодує, засуджує свою поведінку, зробила висновки не вчиняти такого. Просить його суворо не карати.

Показання обвинуваченої є допустимим джерелом доказів, оскільки отримані безпосередньо судом за процедурою згідно з положеннями ст. 351 КПК України. Дані покази підтверджують настання самої події, в частині часу, місця події відповідають об`єктивній дійсності.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, натомість надіслала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд визнає доказаними фактичні обставини справи щодо дати, часу, місця, способу скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів. Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд під час призначення покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

При цьому покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю кримінального правопорушення, обставинами скоєного, особою винного.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статтей 65-67 КК Україна враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченою ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України до категорії кримінальних проступків.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 643/13256/17 від 02.11.2021.

Як було встановлено у даному кримінальному провадженні обвинувачена ОСОБА_3 засуджує свою поведінку, щиро жалкує про вчинене, готова понести покарання, що об`єктивно підтверджує її щире каяття.

В судовому засіданні також встановлено пом`якшуючу обставину - добровільне відшкодування завданого збитку, що полягає у тому, що обвинувачена ОСОБА_3 на досудовому розслідуванні добровільно повністю відшкодувала завдані потерпілій ОСОБА_8 кримінальним правопорушенням збитки, що вказує на її щире прагнення виправити наслідки злочину, потерпіла до неї будь-яких претензій матеріального чи морального характеру не має. Вказана обставина документально підтверджується наявною у матеріалах судового провадження розпискою потерпілої ОСОБА_8 про отримання коштів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалюється обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Про особу обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше не судима, заміжна, має на утриманні двох малолітніх дітей, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, є внутрішньо-переміщеною собою, має місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується добре, медичну допомогу у лікаря-психіатра не отримує.

При призначенні покарання судом також враховується позиція в судових дебатах прокурора, який вважав, за можливе призначити мінімальне покарання обвинуваченій не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості злочину, обставини злочину, особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, її відношення до вчиненого, позицію прокурора, приходить до висновку що необхідним і достатнім для можливого виправлення ОСОБА_3 , буде призначення їй остаточного покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, без ізоляції від суспільства, у виді позбавлення волі, у межах санкції статті Кримінального Закону, а тому останній слід призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування призначеного покарання з випробуванням, та поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням, у даному випадку є дієвим заходом впливу на обвинувачену, оскільки перебуваючи під наглядом уповноваженого органу з питань пробації вона відчуватиме відповідний тиск відповідальності, при цьому залишаючись соціально адаптованою особою.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період іспитового строку обов`язки: з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_9