КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 січня 2026 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 07.04.2025, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого тапроживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 06.09.2024 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у невстановленому місці, достовірно знаючи, що на бульварі Вацлава Гавела, 21-б в м. Києві припаркований автомобіль «Опель Вектра» сірого кольору, днз НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , вирішив повторно незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом шляхом його крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний умисел обвинувачений приблизно о 05.00 год. 06.09.2024, за зазначеною вище адресою, впевневшись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ключем відчинив водійські двері, завів двигун та поїхав, тобто незаконно заволодів транспортним засобом, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 156 550,00 грн.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України, залишив поза увагою дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, оскільки останній попередньо тричі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, за які йому призначалась реальна міра покарання, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві та належної соціалізації. Стверджує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, як щире каяття. Вказує, що судом не враховано наявність кваліфікуючої ознаки - рецидив злочину.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, вагітну цивільну дружину, посередні характеристики, наявності обставини, яка пом`якшує покарання - щирого каяття, позиції потерпілого, який не має до обвинуваченого будь-яких претензій, суд першої інстанції правильно визначив йому розмір покарання в межах санкції статті та обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Висновки суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованими та узгоджуються з вимогами ст.75 КК України.

Будь-яких обмежень щодо застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд безпідставно врахував наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щирого каяття, не ґрунтуються на матеріалах справи, з яких вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль та осуд своєї протиправної поведінки.

Вирішуючи питання щодо можливості виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та виконання ним обов`язків, покладених на підставі ст.76 КК України, колегія суддів також враховує позитивну процесуальну поведінку обвинуваченого, який в ході судового та апеляційного розгляду належним чином виконував свої обов`язки щодо явки до суду, будь-яких порушень порядку в судовому засіданні не допускав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання до реального відбування не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 07.04.2025 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3