Справа №127/939/26
Провадження №1-кс/127/440/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місці Хмельницькому ОСОБА_4 від 26.08.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000088 від 18.06.2025,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місці Хмельницькому ОСОБА_4 від 26.08.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000088 від 18.06.2025.

Скарга мотивована тим, що 26.08.2025 року слідчим четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000088 внесеному до ЄРДР 18 червня 2025 року за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 382 КК України.

З вказаним висновком ОСОБА_3 категорично не погоджується з огляду на наступне.

Вказане кримінальне провадження розпочато за заявою ОСОБА_3 про вчинення злочину від 19 травня 2025 року та на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2025 року у справі № 127/17130/25, провадження № 1-кс/127/7244/25.

ОСОБА_3 засуджений до кримінального покарання у виді довічного позбавлення волі та з 30 липня 2011 року відбуває покарання в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

За змістом заяви про вчинення кримінального правопорушення начальник ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» полковник внутрішньої служби ОСОБА_5 умисно не виконав рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі 120/11244/24, яке набрало законної сили.

Як вбачається з рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі 120/11244/24, позов ОСОБА_3 до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» щодо не розгляду у встановлений строк письмової заяви ОСОБА_3 від 11 червня 2024 року про забезпечення права бути добровільним безоплатним донором крові та компонентів крові та щодо невидачі талона-підтвердження про отримання вказаної заяви; зобов`язано ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» розглянути вказану заяву та надати відповідь у встановлений Законом України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР строк.

Копія рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі 120/11244/24 була надіслана відповідачу - ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» до Електронного кабінету 12 грудня 2024 року о 01 годині 44 хвилин, а отже начальник ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» ОСОБА_5 був ознайомлений з ним та був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати його в повному обсязі. Однак останнім так і не виконано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі 120/11244/24 та не вживаються дії щодо його виконання.

На думку заявника, невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі 120/11244/24 порушує його право на судовий захист і є прихованою відмовою в забезпеченні права заявника бути добровільним безоплатним донором крові та компонентів крові.

Крім того заявник вказує, що зі свого боку слідчою ОСОБА_4 не наведено в постанові обґрунтованих мотивів, з яких відкинуто доводи заявника щодо завдання йому моральної шкоди внаслідок злочину. Водночас постанова слідчого не містить жодної інформації про слідчі дії, проведені в межах кримінального провадження № 0000092. Не було допитано ані заявника, ані начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» ОСОБА_5 . Крім того, викладена в постанові фабула кримінального правопорушення є нечіткою та не в повній мірі відповідає змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим заявник зазначає, що, як вбачається з постанови, слідча ОСОБА_4 дійшла наступного висновку: «Так, на сьогодні у кримінальному провадженні будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдано моральної шкоди, відсутні. При цьому, жодного обґрунтування такої шкоди останній не наводить, про наявність будь-яких доказів на підтвердження обумовлених ним доводів не вказує та, відповідно, їх не надає».

Проте з цим висновком заявник не погоджується та вважає його повністю безпідставним, а постанову - невмотивованою, такою, що порушує його права і законні інтереси та суперечить очевидним нормам, зважаючи на вищевикладене.

Враховуючи вище наведене заявник просив суд, постанову старшої слідчої Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 26 серпня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000088 від 18 червня 2025 року за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 382 Кримінального кодексу України, - скасувати та зобов`язати слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у місті Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000088 від 18 червня 2025 року за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 382 Кримінального кодексу України, повторно розглянути заяву від 30 червня 2025 року про залучення ОСОБА_3 до провадження, як потерпілого в цьому кримінальному провадженні.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, що у ній наведено.

Слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вимог скарги, оскільки вважає скаргу необґрунтованою. Додатково вказала, що проводяться слідчі дії, тому на даний час стверджувати про спричинення шкоди ОСОБА_3 не можливо.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000088 від 18.06.2025, слідчий суддя встановив наступне.

У провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місці Хмельницькому перебувають матеріали кримінального провадження №0000088 від 18.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 30.06.2025 ОСОБА_3 звернувся до четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому з заявою про визнання його потерпілим в рамках кримінального провадження №0000088 внесеного до ЄРДР 18.06.2025

20.07.2025 слідчим четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000088 внесеного до ЄРДР 18.06.2025.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 серпня 2025 року по справі 127/23637/25 скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України задоволено, постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 20.07.2025 про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000088 внесеного до ЄРДР 18.06.2025 скасовано та зобов`язано слідчого, в рамках кримінального провадження № 0000088 внесеного до ЄРДР 18.06.2025 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 30.06.2025 про визнання потерпілим та винести процесуальне рішення.

Постановою слідчої четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 26.08.2025 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в рамках кримінального провадження №0000088 внесеного до ЄРДР 18.06.2025.

Однак, ОСОБА_3 не погоджується з таким рішенням слідчої, а тому звернувся до суду з скаргою про скасування вказаної постанови.

Надаючи оцінку на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови слідчої від 26.08.2025 у кримінальному провадженні №0000088 від 18.06.2025 судом враховуються наступне.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені. А висновки не будуть обґрунтовані. Органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, як підставу для своїх рішень.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Судом, з постанови старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місці Хмельницькому ОСОБА_4 від 26.08.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000088 від 18.06.2025 встановлено наступне.

Як зазначає слідча у вказаній вище постанові «…….В ході досудового розслідування не встановлено будь-яких даних, котрі б вказували на наявність істотної шкоди, заподіяної ОСОБА_3 та не надано останнім, будь-яких документів, що підтверджують заподіяння такої шкоди ….»

Поряд з цим, судом встановлено, що матеріали кримінального провадження №0000088 від 18.06.2025 не містять жодної інформації, яка б свідчила про проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, спрямованих на проведення всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин вказаного кримінального правопорушення та належного проведення досудового розслідування.

В межах цього кримінального провадження жодна особа, фігуранти по справі, на яких вказує заявник, не допитана, а також не проведенні інші необхідні слідчі та процесуальні дії.

Слідчий суддя вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови, слідчим, в порушення вимог ч.2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам кримінального правопорушення та не досліджені усі обставини справи, тому слідчий прийняв передчасне, а тому і необґрунтоване рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, таке рішення не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Поряд з цим, як вбачається з оскаржуваної постанови від 26.08.2025, остання не містить викладу обставин або вмотивованих обґрунтувань, оскільки обмежується лише формальними обставинами.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення вимог скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місці Хмельницькому ОСОБА_4 від 26.08.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000088 від 18.06.2025 скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місці Хмельницькому ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 30.06.2025, в порядку та строки визначені ст. 220 КПК України, з урахуванням висновків зазначених слідчим суддею у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя: