Справа № 331/61/26
Провадження № 1-кс/331/48/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області селище Воронівці, українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, проходить військову службу на посаді: у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», одруженого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не маючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

05.04.2018 Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення строком 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік;

13.04.2018 Хмільницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення строком 4 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки;

19.06.2020 Хмільницьким міським судом Вінницької області ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення строком 5 років 6 місяців;

08.09.2020 Вінницьким апеляційним судом змінено вирок за ч. 3 ст. 185 КК України на покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст. 71 КК України приєднати 1 різ за вироком від 05.04.2018 та призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років;

05.06.2024 Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області на підставі ст. 81-1 КК України умовно-достроково звільнений з Шепетівської виправної колонії Хмельницької області для проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1

за матеріалами кримінального провадження №0000906, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим у клопотанні зазначено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 24.10.2024 № 246-РС солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24 жовтня 2024 року увільнений з посади гранатометника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 2 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Проте, в порушення вимог законодавства, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення вчинив кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, 07 жовтня 2025 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 знаходячись у приміщенні кімнати АДРЕСА_3 разом із малознайомим йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав при собі належний йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A07 LTE 4/128 Black», в корпусі чорного кольору S/H: НОМЕР_2 .

В цей час у ОСОБА_6 , виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме належним потерпілому ОСОБА_7 мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy A07 LTE 4/128 Black», який він визначив об`єктом свого протиправного посягання.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, не маючи на меті повернути чуже майно, ОСОБА_6 попросив ОСОБА_7 , передати йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A07 LTE 4/128 Black», в корпусі чорного кольору S/H: НОМЕР_2 , з метою здійснити телефонний дзвінок, на що потерпілий погодився та передав йому свій мобільний телефон.

Далі, ОСОБА_6 доводячи свій злочинний умисел до кінця, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_7 , та впевнившись у тому, що той відволікся та не здогадується про його наміри на протиправне заволодіння майном, шляхом обману покинув місце вчинення кримінального правопорушення, утримуючи при собі вищевказаний мобільний телефон марки ««Samsung Galaxy A07 LTE 4/128 Black», в корпусі чорного кольору S/H: 58425, розпорядившись у подальшому привласненим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 4355 гривень 01 копійки.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, яке кваліфікується як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

14 листопада 2025 року складено та оголошено повідомлення про підозру ОСОБА_8 яке вручено дружині підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

12.12.2025 винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зупинення досудового слідства.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів. Таким чином, підозрюваний скоїв нетяжке кримінальне правопорушення (злочин), за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.

Крім того, згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 :

- може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду;

- знищити, сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме кримінальне правопорушення (злочин), у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років позбавлення волі. Крім того встановлено, що після скоєння кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_6 до правоохоронних органів з дійовим каяттям не звернувся, зник з місця події, намагався приховати злочин, усвідомлюючи те, що вчинив кримінальне правопорушення, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання.

Окрім того, ОСОБА_6 був умовно-достроково звільнений 12 червня 2024 року на підставі ухвали судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від відбуття основного покарання у вигляді позбавленні волі для проходження військової служби за контрактом.

На момент вчинення кримінального правопорушення та до теперішнього часу ОСОБА_6 є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , та є таким, що не повернувся з лікування, а саме з проходження ВЛК у військовій частині НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебуває поза місцем несення служби дотепер.

Зазначені обставини свідчать також про соціальну небезпеку ОСОБА_6 для громадян, про необхідність його ізоляції задля захисту суспільства від його ймовірних подальших злочинних посягань, припинення злочинної діяльності, а так само припинення можливості сховатися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень. І це є вагомою підставою вважати про те, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_6 буде саме тримання під вартою.

Вищезазначене дає достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , з метою уникнення покарання за вчинений злочин, знаходячись на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування (суду), що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, знаходячись на свободі ОСОБА_6 зможе незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки йому відомо, де останні мешкають, що вплине на повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З 01.09.2025 начальником групи з`ясування обставин причин та умов вчинення правопорушень військової частини НОМЕР_1 ініційовано проведення службового розслідування щодо неповернення ОСОБА_6 з проходження ВЛК у військовій частині НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 , до розташування військової частини НОМЕР_1 . Службове розслідування завершено 22.10.2025, згідно з акту службового розслідування, у діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо особи, яка вчинила злочин із застосуванням насильства, погрози його застосування та такого, який спричинив загибель людини, слідчий суддя, має право не визначати розмір застави, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 (всі перелічені та обґрунтовані вище ризики) та ст. 178 КПК України, такі як:

п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України провина ОСОБА_6 у вчиненні злочину доводиться вагомими доказами (перелічені вище).

п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, за яке передбачено покарання у вигляді до 3 років позбавлення волі.

п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України вік та стан здоров`я ОСОБА_6 не є неповнолітньою чи особою похилого віку, стан здоров`я дозволяє підозрюваному перебувати в умовах слідчого ізолятору.

п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

При обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, поведінку підозрюваного після вчинення злочину, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування.

Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді не надходило відповідних клопотань від поручителів.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків щодо не здійснення впливу на свідків. Поручителі з числа командування військової частини та інших військових формувань не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків щодо не здійснення впливу на свідків, так як до теперішнього часу проходять військову службу з виконанням безпосередніх бойових завдань на лінії зіткнення з ворогом.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану, позбавляє військовослужбовця виконувати свій конституційний обов`язок, що не кореспондується із ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, в свою чергу обрання відносно підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, створить передумови для переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду. Більше того, за таких обставин ОСОБА_6 отримає можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні будь-яким чином.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_6 під вартою, немає, відсутні інші дані, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбачено ч. 2 ст. 190 КК України, може переховується від органу досудового розслідування та суду, може впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Посилаючись на вищенаведені обставини, слідчий просить суд задовольнити клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з підстав, викладених у клопотанні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, та просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання .

Підозрюваний підтримав захисника та просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу та матеріали, якими воно обґрунтовано, заперечення сторони захисту, слідчий суддя встановив наступне.

СВ ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000906, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

14 листопада 2025 року слідчим складено та оголошено повідомлення про підозру ОСОБА_8 яке вручено дружині підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

12.12.2025 винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зупинення досудового слідства.

Згідно протоколу від 10.01.2026 р. ОСОБА_8 затримано о 21 г. 48 хв. в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

-до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приймає до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 Кримінального кодексу України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджені у ході судового розгляду клопотання, а саме:

1) Заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

2) Протоколом огляду місця події від 25.07.2025 за адресою м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 2;

3) Протоколами допитів потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

4) Протоколом пред`явлення для впізнання потерпілого потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

5) Протоколом огляду чеку з магазину «Vodafone».

6) Відповіддю на запит ТОВ «ЛОМБАРД «Є ГРОШІ».

7) Протокол огляду предмету, а саме відеозаписів за 07.10.2025 в ломбардному відділені ломбарду «Скарбниця» (ТОВ «ЛОМБАРД «Є ГРОШІ») розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 13, прим. 39.

8) Постановою про призначення судової товарознавчої експертизи та висновком експерта № 2514 від 20.10.2025.

9) Повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 14.11.2025.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Оцінивши надані стороною обвинувачення сукупність доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які дають підстави слідчому судді дійти висновку про причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Також, слідчий суддя враховує, що злочин, у вчиненні якого під час умовно-дострокового звільнення підозрюється ОСОБА_8 відноситься до категорії нетяжких злочинів, який характеризується корисливим мотивом, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк на строк до трьох и років та дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, відсутність у нього утриманців, відсутність стійких соціальні зв`язків.

На момент вчинення кримінального правопорушення та до теперішнього часу ОСОБА_6 є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , та є таким, що не повернувся з лікування, а саме з проходження ВЛК у військовій частині НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебуває поза місцем несення служби дотепер.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у рішенні «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року, для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Враховуючи все вищевикладене, перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п.-п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що заявлені слідчим та прокурором ризики, а сааме : можливість переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та /або суду, а також те що підозрюваний може знищити, сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, об`єктивно існують.

Враховуючи існування ризиків, доведених слідчим та прокурором, а також оцінюючи сукупність таких обставин, як вагомість наявних доказів на підтвердження причетності ОСОБА_8 до інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочину, який йому інкримінується, поведінку підозрюваного, яка свідчить про схильність до вчинення кримінальних правопорушень, а також ту обставину, що ОСОБА_8 є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , та є таким, що не повернувся з лікування, а саме з проходження ВЛК у військовій частині НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебуває поза місцем несення служби дотепер, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Під час розгляду клопотання, слідчим суддею вирішувалась можливість застосування відносно ОСОБА_8 , більш м`якого запобіжного заходу, а саме: особистого зобов`язання про який заявляв захисник підозрюваного, однак, на переконання слідчого судді, такий запобіжних захід не зможе в повній мірі запобігти вищезазначеним ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також може мати негативні наслідки для кримінального провадження.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, а також виходячи із встановлених обставин, зокрема обставин вчинених кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави підозрюваному в межах розміру, який передбачено п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, - 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 33280,00 грн., оскільки на переконання слідчого судді саме такий розмір застави здатен забезпечити виконання підозрюваним його обов`язків.

Враховуючи вимоги ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід, строком до 10.03.2026 року..

З огляду на викладені вище обставини, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий судя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 10.03.2026 року до 21 год. 48 хв. включно, який обчислюється з 10.01.2026 о 21 годині 48 хвилин.

Встановити заставу 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 33280 (тридцять три тисячі двісті вісімдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області за наступними реквізитами: Отримувач - ТУ ДСА в Запорізькій області, Ідентифікаційний код за ; Номер розрахунку (IBAN): UA0001205; Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; МФО 820172, призначення платежу застава ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

У разі внесення застави і звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення у разі внесення застави, після її внесення та перевірки відповідного документа негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити строк дії даної ухвали до 10.03.2026 року до 21 год.48 хв. включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1