№ провадження 1-кс/646/2685/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за клопотанням старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0003882 від 19.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ображіївка Шосткинського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, який на момент вчинення злочину перебував на посаді бойового медика 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 ..

У клопотанні слідчий посилається на те, що СВ Куп`янського РВП ГУНП у Харківській області за процесуальним керівництвом Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003882 від 19.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу 10.10.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 155 від 01.06.2024 молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 на посаду бойового медика 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують молодшого сержанта ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, молодший сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують молодшого сержанта ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, молодший сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено по теперішній час.

Так, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, молодший сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів 24.02.2022 вирішив стати на злочинний шлях та діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, вирішив самовільно залишити місце дислокації другого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на околиці АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 18.11.2024 самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 з 18.11.2024 по теперішній час не вжив жодних заходів для повернення у військову частину, в медичні установи, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування не звертався та не повідомляв про свою належність до військової служби за наявності реальної можливості для цього.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме можливість переховування молодшого сержанта ОСОБА_5 від органу досудового розслідування чи суду, обґрунтовується наступним: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів. З огляду на тяжкість інкримінованого злочину, існують усі підстави вважати, що ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказана обставина створює реальну загрозу уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності.

При цьому можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі з боку ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки його нинішня процесуальна поведінка зумовлена не правосвідомістю, а відсутністю застосованого запобіжного заходу, що жодним чином не виключає можливості його переховування у разі не обрання такого заходу судом.

Також про наявність зазначеного ризику свідчить той факт, що молодший сержант ОСОБА_5 , діючи умисно, самовільно залишив місце несення служби з метою ухилення від виконання військових обов`язків у період дії воєнного стану, та протягом тривалого часу не повідомляв командування про своє місце перебування.

Такі дії свідчать про свідоме ухилення від військової служби і дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме можливість незаконного впливу молодшого сержанта ОСОБА_5 на свідків у даному кримінальному провадженні, є реальним та підтверджується наступним: ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків своїх колишніх співслужбовців, які проходили військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та безпосередньо разом із підозрюваним брали участь у виконанні службових завдань. Такі дії можуть полягати у вмовляннях, переконаннях або проханнях надавати показання на його користь чи змінювати вже надані свідчення.

Слід також враховувати, що показання свідків, надані під час досудового розслідування, не мають для суду наперед установленої сили, а тому будуть перевірятися безпосередньо в судовому засіданні. Це створює реальні передумови для спроб підозрюваного вплинути на свідків з метою перекручення або зміни їхніх свідчень.

Крім того, перевірка достовірності причин можливої неявки свідків до органу досудового розслідування чи суду може потребувати додаткового часу, що призведе до затягування строків досудового розслідування та створить можливості для незаконного впливу ОСОБА_5 на інших учасників кримінального провадження. У разі перебування на волі, підозрюваний не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, засобів зв`язку чи інших способів комунікації здійснювати тиск або вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме можливість вчинення молодшим сержантом ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується наступним. Враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, існують підстави вважати, що ОСОБА_5 у разі перебування на волі, може знову вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, тобто самовільно залишити місце несення служби без поважних причин в умовах воєнного стану, або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, слід дійти висновку, що застосування до молодшого сержанта ОСОБА_5 інших, менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на зазначене вище, просив обрати запобіжний захід підозрюваному у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід, непов`язаний з триманням під вартою. При цьому ОСОБА_5 повідомив, що визнає себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні СВ відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000013 від 10.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу 10.10.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 155 від 01.06.2024 молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 на посаду бойового медика 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону.

ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, молодший сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів 24.02.2022 вирішив стати на злочинний шлях та діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, вирішив самовільно залишити місце дислокації другого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на околиці АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 18.11.2024 самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 з 18.11.2024 по теперішній час не вжив жодних заходів для повернення у військову частину, в медичні установи, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування не звертався та не повідомляв про свою належність до військової служби за наявності реальної можливості для цього.

Слідчим слідчого відділу Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ображіївка, Шосткинського району, Сумської області, громадянина України, раніше не судимого, який має повну загальну середню освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу 10.10.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент вчинення злочину перебуваючого на посаді бойового медика 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні молодшим сержантом ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, дослідженими в їх сукупності та взаємозв`язку, а саме:

актом службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення місця несення служби;

протоколами допитів свідків у кримінальному провадженні;

іншими матеріалами досудового розслідування, які містять дані, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

При цьому необхідно відзначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 Європейський суд з прав людини зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Перевіркою даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, зі слів одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей; на даний час являється військовослужбовцем, але безпідставно покинув військову службу.

З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватості; конкретних обставин кримінальних правопорушень, та наведених даних про його особу, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя вважає, що ризики, наведені прокурором, передбачені п.п.3,5 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Враховуючи існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; 2) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання винним; 3) дані про особу підозрюваного, наведені вище (вік; наявність соціальних зв`язків; майновий стан ) та його репутацію, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику.

Таким чином клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Разом з тим, враховуючи положення ч. ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, суд визначає підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у разі її внесення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 199, 318, 331, 369, 615 КПК України, суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 27 грудня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України одночасно визначити ОСОБА_5 розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.

Заставу визначити у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на такі реквізити: розрахунковий рахунок UA0006674, одержувач: ТУ ДСА України у Харківській області; ; МФО одержувача: 820172, банк одержувача: ДКСУ м. Київ, у призначенні платежу обов`язково повинно бути зазначено: слово "застава", номер судового рішення "справа за № 646/11132/25 провадження №1-кс/646/2685/2025" та прізвище, ім`я і по батькові особи, за яку вноситься застава " ОСОБА_5 ".

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, строком на два місяця такі обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого по даному кримінальному провадженню застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі внесення застави, але невиконання заставодавцем обов`язків із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава буде звернута в дохід держави.

Зобов`язати слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича, члена сім`ї чи іншу особу за вибором підозрюваного ОСОБА_5 про взяття під варту останнього.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали для виконання надіслати до Державної установи « Харківський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали встановити до 27 грудня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою у той же строк, з дня отримання копії ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1