Справа № 359/478/22
Провадження № 1-кп/359/697/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді

ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000564, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, вірменина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин.

13.08.2021 року близько 06:00 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Subaru Legacy Twobk ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 49 км + 327 м автодороги М-03 «Київ-Харків», в напрямку м. Київ, на території Бориспільського району Київської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, в порушення вимог п.п. 10.1 та 12.1 ПДР України «п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не вибрав безпечну швидкість руху, чим позбавив себе можливості безпечно керувати транспортним засобом, щоб не наражати на небезпеку інших учасників дорожнього руху та вірно оцінювати дорожню обстановку.

Під час руху, маючи об`єктивну можливість виявити автомобіль марки «УАЗ-452Д», реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий рухався в правій смузі руху в попутному напрямку, на горизонтальній ділянці, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки та в порушення п.п. 13.1 та 13.3 ПДР України «п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; п. 13.3 під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху», внаслідок недотримання безпечної швидкості руху, інстанції та бокового інтервалу між попутним транспортним засобом, допустив зіткнення з автомобілем марки «УАЗ-452Д», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «УАЗ-452Д», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала від поєднаної тупої травми голови та тулуба, що супроводжувалася переломами кісток скелету, внутрішньою та зовнішньою кровотечами. Грубе порушення ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б), д), п.п. 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

05 грудня 2025 між прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі письмової згоди потерпілого ОСОБА_9 було укладено угоду про визнання винуватості, яка за змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України. У відповідності з п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України з моменту ініціювання укладання такої угоди обвинуваченому була забезпечена участь захисника. В угоді про визнання винуватості сторони узгодили покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки, а також погодили звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, погодився з усіма фактичними обставинами, що викладені в обвинувальному акті та угоді. Також, судом з`ясовано у обвинуваченого питання передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим , а також вид покарання у разі затвердження угоди судом. Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Обидві сторони підтвердили, що укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зі змісту угоди вбачається, що, узгоджуючи міру покарання, сторони врахували загальні засади покарання визначені ст. 65 КК України, а також ступінь тяжкості як показник індивідуального рівня суспільно небезпеки вчиненого злочину, зумовленими його специфічними об`єктивними та суб`єктивними ознаками, особистість винного, обставини, що пом`якшують його покарання (щире каяття та добровільне відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди). Також, на підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. На підтвердження наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення в порядку ч. 6 ст. 474 КПК України, суд дослідив матеріали кримінального провадження.

Враховуючи те, що умови укладеної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, з огляду на те, що дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, підстави вважати, що укладення даної угоди не було добровільним - відсутні, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди.

Арешт майна, накладений ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2021 року справа № 761/29738/21, провадження № 1-кс/761/17096/2021; від 19.08.2021 року справа № 761/29737/21, провадження № 1-кс/761/17095/2021 на: автомобіль марки «УАЗ-452Д», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіль марки «Subaru Legacy Twobk ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження. Речові докази, а саме: автомобіль марки «УАЗ-452Д», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - повернути власнику ОСОБА_10 ; автомобіль марки «Subaru Legacy Twobk ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути власнику ОСОБА_11 .

Крім того, стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у розмірі 16527,06 гривень.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості між прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк чотири (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном два роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Арешт майна, накладений ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва на: автомобіль марки «УАЗ-452Д», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіль марки «Subaru Legacy Twobk ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати.

Речові докази, а саме: автомобіль марки «УАЗ-452Д», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - повернути власнику ОСОБА_10 ; автомобіль марки «Subaru Legacy Twobk ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути власнику ОСОБА_11 .

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 16527,06 гривень.

На підставі ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1