Справа № 182/3743/25
Провадження № 1-кп/0182/198/2026
У Х В А Л А

08.01.2026 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі об`єднані кримінальні провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2025 за № 0000158, 09.07.2025 за № 0000745 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ з власного пристрою),

в с т а н о в и в:

У провадженні Нікопольського міськрайонного суду перебувають об`єднані кримінальні провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2025 за № 0000158, 09.07.2025 за № 0000745 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 10.01.2026.

Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики: п. 1 - переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів; п. 3 - ризик тиску на потерпілих та свідків; п. 5 ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Прокурор вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти наявним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження строків тримання під вартою. Посилається на те, що прокурор копіює своє клопотання вже 4-й раз. Наявність стосовно нього іншого кримінального провадження в суді не є підставою для тримання під вартою, т.як презумпцію невинуватості ніхто не скасовував. Ризик тиску на потерпілих і свідків також вважає недоведеним, оскільки під час досудового розслідування він цього не робив, а навпаки - показав, кому продав викрадені речі, їх вилучили та повернули потерпілим, тому вони претензій до нього не мають, а, отже, цей ризик не існує. Ризик переховування також не доведений, т.як він співпрацював зі слідством, самостійно з`явився до слідчого судді на розгляд клопотання про застосування до нього запобіжного заходу. Враховуючи це, просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 в квартирі його друга ОСОБА_6 , який згоден, щоб він проживав у його житлі і який ще під час обрання запобіжного заходу надавав свою письмову згоду слідчому судді. Зобов`язується сумлінно виконувати всі процесуальні обов`язки.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання свого підзахисного. Вважає, що клопотання прокурора необґрунтоване, оскільки процесуальні ризики не підтверджені реальними доказами, вони повинні бути не абстрактними, а наявними, чого в даному випадку немає. Тому також просила змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за вказаною ним адресою.

Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень /злочинів/, які, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких. При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілі якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ «Феррарі-Браво проти Італії».

Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду. Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій. Про це свідчить і те, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що у провадженні суду перебувають кримінальні провадження відносно нього, почав переховуватись від суду, у зв`язку з чим ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 23.01.2025 був оголошений у розшук.

Також суд враховує ризик тиску на потерпілих, свідків, які його знайомими, з метою зміни ними показань, або уникнення від дачі показань шляхом зміни місця проживання.

Також на думку суду наявний і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, бо ОСОБА_3 не має постійного та законного джерела доходу, ніде не працює, а вчинення нових злочинів перетворив на свій основний заробіток, що свідчить про відсутність у обвинуваченого будь-яких стримуючих факторів та буде спонукати його продовжити свою злочинну діяльність. Окрім того, ОСОБА_3 вчинив нові тяжкі злочини в той час, як на розгляді Нікопольського міськрайонного суду перебуває вже кілька кримінальних проваджень відносно нього, в т.ч. і у вчиненні особливо тяжких злочинів, а тому існування даного ризику не виключається. Отже, на думку суду, прокурором доведено наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Оскільки наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, то вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який на даній стадії судового розгляду. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_3 міри запобіжного заходу.

Все це, на думку суду та з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченому.

Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 10.01.2026, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню а в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає, оскільки будь-яких доказів можливості проживання за вказаною ним адресою та письмової згоди власника житла суду не надано.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.

Враховуючи всі обставини справи, особу обвинуваченої, суд вважає доцільним обрати заставу - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 133 120 грн.

Керуючись ч. 3 ст. 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 07 березня 2026 р.

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 133 120 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із м. Нікополь Дніпропетровської області, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, заставодавцю, кожному окремо, що у разі нез`явлення обвинуваченого за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення про причини своєї неявки або порушення обов`язків, покладених цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1