УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2026 слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання двзнавача СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000001 від 01.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02.01.2026 дізнавач СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке належним чином погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що 31 грудня 2025 року під час проходження прикордонного контролю на пункті пропуску «Устилуг», гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК про непридатність до військової служби, з ознаками підробки .

01.01.2026 за даним фактом СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 358 КК України.

31.12.2025 під час огляд місця події у ОСОБА_4 , було вилучено: мобільний телефон марки Redmi Note 13 Pro імеі: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 23.08.2023, довідку ВЛК №12/3382 від 02.08.2023.

Вилучені речі мають значення речового доказу, і тому самі по собі та в сукупності з іншими доказами можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час проведення досудового слідства, у зв`язку з чим дізнавач просить накласти арешт на вилучене майно.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду клопотання за його відсутністю, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти накладення арешту на майно.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього докази прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином, вилучені під час огляду речі, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2026 року, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд необхідних слідчих дій за участю вищезазначеного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучене під час огляду 31.12.2025 року майно в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами, правовий режим зберігання яких регламентується ст. 100 КПК України.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 358 КК України, є використання завідомо підробленого документа.

Жодних доказів на те, що вказані речі відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, начальником СД ОСОБА_3 не надано.

Зважаючи, що органом досудового розслідування не доведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що телефон є доказом злочину, не доведено наявності підстав для накладення арешту на дане майно, не доведено необхідності накладення арешту на дане майно та не наведено ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання у цій частині.

Щодо вилученого тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 23.08.2023, довідки ВЛК №12/3382 від 02.08.2023,власником якихявляється ОСОБА_4 , то вони підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування, оскільки мають значення речових доказів і на даний час у кримінальному провадженні є необхідність у проведенні за їх участю ряду слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження. В іншому ж випадку, вказані документи, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних експертиз та слідчих дій, оскільки сліди злочину на них можуть бути знищені.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання начальника сектору дізнання Володимирського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 23.08.2023, довідку ВЛК №12/3382 від 02.08.2023,власником вказаного майнаявляється ОСОБА_4 , позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном з метою забезпечення збереження його як речового доказу, котре було вилучене під час огляду місця події 31.12.2025 року у ОСОБА_5 .

В решті клопотання відмовити.

Мобільний телефон марки Redmi Note 13 Pro імеі: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , негайно повернути власнику.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Суддя: ОСОБА_1