Справа № 301/2741/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2025 р. м. Іршава

Слідча суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Даруда, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава клопотання заступника начальника СВВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні №0000372 від 17 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляд слідчої судді Іршавського районного суду Закарпатської області надійшли матеріали клопотання про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16 жовтня 2025 року, біля 21 год 30 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, проникла до будинку по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , де за допомогою запальнички вчинила підпал особистих речей та дивану які знаходилися в одній з кімнат будинку, внаслідок чого виникла пожежа у будинку.

17 жовтня 2025 року о 00:20 годин в селі Брід по вулиці Набережній, біля будинку №12, Хустського району, Закарпатської області, в порядку ст..208 КПК України, затримано ОСОБА_4 , та в ході складання протоколу затримання а саме в ході проведення обшуку останнього було виявлено та вилучено: запальничку червоного кольору, яку впаковано в спецпакет НПУ WAR 1111160.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, оглянуте в ході складання протоколу затримання - запальничку червоного кольору, яку впаковано в спецпакет НПУ WAR 1111160, визнано речовим доказом по матеріалах кримінального провадження 0000372 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17 жовтня 2025 року, та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, - підпадає під ознаки тимчасово вилученого майна, на яке відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, накладається арешт.

Заступник начальника СВВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 та прокурор Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили розгляд клоптання проводити у їх відсутності, підтримали таке та просили задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно, слідча суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абзац перший ч. 3 ст. 170 КПК України).

Таким чином, накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів допускається без повідомлення певній особі про підозру та може накладатися на майно будь-якої фізичної.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За правилами ч. 2 цитованої норми у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Слідча суддя звертає увагу на те, що перелік обставин, персоніфікованих ст. 91 КПК України, підлягає встановленню в межах досудового розслідування безвідносно до обов`язкових елементів складу кримінального правопорушення, що забезпечує дотримання принципу законності, передбаченого ст. 9 КПК України та який покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставини кримінального провадження.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Матеріалами клопотання підтверджується факт здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР відомості щодо кримінального правопорушення вносилися у зв`язку з тим, що 16 жовтня 2025 року, біля 21 год 30 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, проникла до будинку по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , де за допомогою запальнички вчинила підпал особистих речей та дивану які знаходилися в одній з кімнат будинку, внаслідок чого виникла пожежа у будинку.

Окрім цього, в досліджуванихматеріалах є протокол затримання підозрюваної ОСОБА_4 від 17.10.2025 року, в ході проведення якого було виявлено та вилучено - запальничку червоного кольору, яку впаковано в спецпакет НПУ WAR 1111160.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню 18 жовтня 2025 винесено постанову про визнання речовим доказом вищезазначеного предмету. Отже, матеріалами кримінального провадження підтверджено вилучення вищевказаного майна, на яке слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт.

З наданих до клопотання доказів, слідчою суддею вбачається, що майно на яке слідчий ОСОБА_2 просить накласти арешт, могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оцінивши всі надані докази, суд приходить до висновку, що клопотання заступника начальника СВВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні №0000372 від 17 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 132, 169, 170-173, 309, 371, 372, 376 КПК України, слідча суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання заступника начальника СВВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні №0000372 від 17 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України задовольнити.

Накласти арешт на запальничку червоного кольору, яку впаковано в спецпакет НПУ WAR 1111160 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя: ОСОБА_6