КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6577/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги захисника, адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 12.04.2025, яке вручене ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000042 від 07.02.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу якою скаргу задовольнити. Скасувати повідомлення про підозру від 12.04.2025 року, вручену ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України у кримінальному провадженні № 0000042 від 07.02.2025 року.

Зобов?язати прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні внести зміни до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань щодо виключення повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України у кримінальному провадженні № 0000042 від 07.02.2025 року.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає нормам процесуального права та фактичним обставинам справи, а тому є незаконною.

Апелянт вказує на те, що скарга на повідомлення про підозру була подана 25 червня 2025 року, однак її розгляд відбувся лише 07 серпня 2025 року. Неодноразові відкладення судових засідань були з причин, які не залежали від сторони захисту. Таким чином, на думку апелянта, слідчий суддя порушив строки розгляду, визначені кримінальним процесуальним законом, що саме по собі є підставою для визнання ухвали незаконною.

Також апелянт зазначає, що ухвала не містить належного обґрунтування, а лише формальний висновок про відповідність повідомлення про підозру вимогам закону. При цьому доводи сторони захисту щодо відсутності в підозрі конкретного часу, місця та способу вчинення інкримінованих дій, а також посилання на відсутність доказів корисливого мотиву чи організованої групи залишені без відповіді.

У скарзі зазначено, що повідомлення про підозру від 12.04.2025 року не містить стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення - відсутні дані про конкретні дії, час, місце та спосіб їх вчинення. Формулювання підозри є загальними й не дають можливості зрозуміти, у чому саме полягає участь підозрюваного у переправленні осіб через державний кордон або у перешкоджанні діяльності Збройних Сил України.

Згідно з доводами апеляційної скарги, у матеріалах кримінального провадження відсутні фактичні дані, які б свідчили про вчинення ОСОБА_7 дій, що утворюють склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Не встановлено фактів незаконного переправлення осіб через державний кордон, не доведено отримання будь-якої матеріальної вигоди або наявності корисливого мотиву. Також наголошується, що більшість осіб, зазначених у підозрі, законно перетинали державний кордон, а окремі з них узагалі не виїжджали з території України. Жодна з цих осіб не була притягнута до адміністративної відповідальності за незаконне перетинання державного кордону.

Крім того апелянт зазначає, що сторона обвинувачення навмисно завищила кваліфікацію дій підозрюваного, вказавши на їх вчинення «групою осіб за попередньою змовою», хоча законом передбачено відповідальність лише за дії, вчинені «організованою групою».

Водночас жодних даних, які підтверджують стійкість об`єднання, розподіл функцій між учасниками або наявність єдиного плану, слідством не надано. Із трьох осіб, згаданих у підозрі, лише одній особі повідомлено про підозру, що виключає ознаки організованої групи.

У підозрі зазначено наявність корисливого мотиву, однак, жодних доказів одержання ОСОБА_7 будь-якої матеріальної вигоди чи інших особистих благ не існує. Навпаки, дії підозрюваного полягали у виконанні посадових обов`язків голови районної військової адміністрації, а матеріальні цінності у вигляді гуманітарної допомоги, надані благодійними організаціями, спрямовувалися військовим формуванням та населенню району.

Апелянт звертає увагу, що голова районної військової адміністрації не мав доступу до електронної системи «Шлях» і не приймав рішень про дозвіл на виїзд осіб за кордон. Такі рішення приймалися Київською обласною військовою адміністрацією або Міністерством інфраструктури України.

Роль голови РВА обмежувалася перевіркою повноти поданих документів і пересиланням їх до компетентного органу. Отже, будь-який вплив підозрюваного на формування списків осіб, які виїжджали за межі України, є виключеним.

Слідчий суддя не надав належної оцінки доводам захисту, не дослідив усіх обставин і не перевірив, чи відповідає повідомлення про підозру вимогам закону. На переконання сторони захисту, така поверховість свідчить про формальний підхід до здійснення судового контролю.

Заслухавши суддю доповідача щодо змісту оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги, доводи захисника та обвинуваченого, якіпідтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, також зазначив, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні закінчено та обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 направлено до Броварського міськрайонного суду Київської області, для його розгляду по суті пред`явленого обвинувачення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наявних матеріалів судового провадження убачається, що в провадженні слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київської області перебували матеріали кримінального провадження №0000042 від 07.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

25.06.2025 захисник підозрюваного ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва зі скаргою у порядку ст. 303 КПК України, в якій просив скасувати повідомлення про підозру від 12.04.2025 вручене ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України у кримінальному провадженні №0000042 від 07.02.2025 та зобов`язати прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні внести зміни до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо виключення повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України у кримінальному провадженні №0000042 від 07.02.2025.

07.08.2025 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні зазначеної скарги захисника, адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 12.04.2025, яке вручене ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000042 від 07.02.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчим суддею, під час розгляду скарги досліджено такі докази: копію витягу з ЄРДР від 10.02.2025, копію повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 12.04.2025, копію рапорту начальника Броварського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, копію протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 17.02.2025, копію протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 20.02.2025, копію протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 26.03.2025; інформацію, надану головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України в якій зазначено перелік осіб, чоловічої статті якими здійснено перетин кордону України, листи БО «БФ «Україна МРІЙ» надісланий голові Броварської районної військової адміністрації Київської області ОСОБА_7 , копію протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 07.04.2025, копію протоколу за результатами негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 24.03.2025, а саме громадянина України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , копію протоколу за результатами негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 24.03.2025, а саме телефонної розмови громадянина ОСОБА_9 19.03.2025 приблизно о 14 год. 21 хв. з громадянином ОСОБА_7 , копію протоколу за результатами негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 13.03.2025, а саме громадянина України ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Досліджені фактичні дані, що містяться у перелічених джерелах доказів, слідчим суддею встановлено, що дані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», що закріплений в п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, та надають стороні обвинувачення підстави для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України. Таким чином, слідчим суддею встановлено, що наведені стороною захисту доводи не спростовують того факту, що мали місце події, про які зазначено в повідомленні про підозру.

Щодо доводів скаржника про невідповідність повідомлення про підозру ОСОБА_7 вимогам ст. 277 КПК України та неправильність кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя зазначив, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 містить стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тобто відповідає вимогам ст. 277 КПК України.

При цьому, слідчим суддею звернуто увагу на те, що правильність кваліфікації дій особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу кримінального правопорушення, належність, допустимість та достатність доказів вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку, а не слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що зміст повідомлення про підозру ОСОБА_7 відповідає вимогам, встановленим ст. 277 КПК України, слідчим було дотримано вимоги ст. 278 КПК України щодо вручення письмового повідомлення про підозру, в ньому логічно та послідовно викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга адвоката ОСОБА_6 , подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в порядку ст. 303 КПК України, про скасування повідомлення про підозру та виключення відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволенню не підлягає.

Дане рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,в порядку статті 303 КПК України, на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000042 від 07.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України, в повній мірі дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Як убачається зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 , від 12.04.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України у кримінальному провадженні №0000042 від 07.02.2025, за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. Під час повідомлення про підозру було дотримано вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, які давали можливість дійти висновку про ймовірну причетність ОСОБА_7 , до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Таким чином, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги захисника зведені до питань доведеності винуватості та достатності доказів, а також наявності складу інкримінованих ОСОБА_7 ,кримінальних правопорушень.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вимоги до змісту письмового повідомлення про підозру передбачені статтею 277 КПК України. Так, згідно з вказаною нормою, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.ч. 1, 4 ст. 278 КПК України).

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

При цьому, під час апеляційного розгляду встановлено, що у кримінальному провадженні №0000042 від 07.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України, досудове розслідування закінчено та складено обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , який направлено до Броварського міськрайонного суду Київської області, для розгляду по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

При цьому у разі направлення обвинувального акту до суду вже не слідчий суддя, а саме суд першої інстанції під час судового провадження вирішує всі питання за даним провадженням, в тому числі щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у ньому. За таких обставин судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, переходить до повноважень суду першої інстанції під час судового провадження, саме з моменту закінчення досудового розслідування - направлення обвинувального акту до суду.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії.

Протилежне може призвести до одночасного вирішення одних й тих самих питань в різних судових провадженнях в одному кримінальному провадженні, в тому числі різними судами, що неминуче створить як неприпустиму конкуренцію повноважень всередині судової влади, так і поставить під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника, - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4