Справа № 639/3408/22
н/п 1-в/953/329/25
"12" грудня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 10.11.2022 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
01.12.2025 на адресу суду надійшло вказане клопотання стосовно ОСОБА_5 для вирішення питання про звільнення від призначеного покарання відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.11.2022.
Представник Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд подання за його відсутності, подання підтримав в повному обсязі.
Засуджений в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку.
Прокурор Київської КОП м. Харкова ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні вказаного клопотання.
Відповідно до ст. 539 ч.4 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Судовим розглядом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.11.2022 ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Крім того, вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2023 ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого було покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2024 задоволено подання Начальника Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області про застосування покарання за наявності кількох вироків у відношенні ОСОБА_5 та у відповідності до ч. 1 ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_5 засуджено вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.11.2022 та вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2023, призначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 2 років обмеження волі. На підставі вищевикладеного, з урахуванням ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.05.2024, який набув законної сили 03.06.2024, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначене ОСОБА_5 вироками Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.11.2022 у справі № 639/3408/22 та Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2023 у справі № 638/7127/23, якими, з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2024 у справі № 953/9501/23, останній засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, із застосуванням ст. 75 КК України на 2 (два) роки, - виконується самостійно.

Метою кримінально-виконавчого законодавства України, визначеної в ст. 1 КВК України, є захист інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України, окрім іншого, є визначення порядку застосування до засуджених заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; участі громадськості в цьому процесі.

Іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Однією з найголовніших умов звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є те, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Згідно з ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Виходячи з аналізу вказаних норм, звільнення засудженого від відбування покарання можливо за умови одночасного виконання ним двох умов: виконання покладених на нього судом обов`язків та не вчинення протягом іспитового строку нового злочину.

Тобто, закінчення іспитового строку не означає, що засуджений визнається звільненим від відбування призначеного покарання, оскільки правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням визначаються поведінкою засудженого протягом іспитового строку, а саме: виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення нового злочину.

Також, з наданих органом пробації документів, вбачається, що в період іспитового строку, а саме 28.01.2024 у ОСОБА_5 виявлено та вилучено речовину, схожу на наркотичну, про що внесено відомості до ЄРДР за №0000060 від 29.01.2024 за ознаками ч.1 ст. 309 КК України, яке в подальшому закрито постановою слідчого ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 від 12.04.2024 у зв`язку з відсутністю в діянні складу

кримінального правопорушення.

Іспитовий строк засудженого за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова закінчився 10.11.2024.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2019 року у справі № 199/1496/17 міститься висновок, що кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 року у справі № 473/2536/19 зазначив, що наявність двох вироків щодо особи, якими така засуджена до покарань, від відбування яких вона звільнена з іспитовим строком, та які підлягають самостійному виконанню, це фактично призначення засудженому двох покарань, що призводить до погіршення його правового становища. Разом із цим, необхідно виходити з того, що статтями 70, 72, 75, 78 КК України не передбачено повного або часткового складання, поглинення іспитового строку. Зазначені у ст. 70 цього Кодексу, правила застосовуються лише до покарань. Дійшовши висновку про можливість виправлення особи без реального відбування покарання та призначивши іспитовий строк при звільненні від його відбування, суд має керуватися виключно положеннями ст. 75 КК України, вмотивувавши своє рішення щодо цього.

Так, дійсно ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2024 задоволено подання Начальника Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області про застосування покарання за наявності кількох вироків у відношенні ОСОБА_5 , однак вказаною ухвалою суду не зазначено з моменту проголошення якого саме вироку суду за часом підлягає обчисленню іспитовий строк, що не позбавляє орган пробації права звернутись до суду з заявою про відповідне роз`яснення ухвали суду. Вказане впливає на строк закінчення іспитового строку, оскільки вирок Дзержинського районного суду м. Харкова ухвалено пізніше від Жовтневого районного суду м. Харкова, а саме 21.07.2023.

На підставі викладеного, суд вважає подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_5 є передчасним, та таким, що не підлягає задоволенню на даний час, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 ч. 9, 539 ч. 4 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку у відношенні ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи діб з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя - ОСОБА_7