ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

30 січня 2026 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001796 від 25.12.2025 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Бородіна, Тарутинського району, Одеської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з середньо освітою, одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення:

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 309 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 , захисник - ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 , 25.12.2025 року, у невстановлений час, діючи з прямим умислом, з мотивів придбання та зберігання наркотичного засобу, перебуваючи на території 2-го Християнського кладовища, шляхом знахідки, придбав закопаний у землю пакунок із 99 зіп-пакетами із кристалічною речовиною бежевого кольору, яка містить наркотичний засіб - метадон, з кількісним вмістом 16,88 г., що є великим розміром, та почав зберігати при собі, без мети збуту до проведення огляду та добровільної видачі ОСОБА_3 , 25.12.2025 року, в період часу з 16 години 11 хвилин по 16 годину 33 хвилини, за адресою: м. Одеса, вул. Бреуса, 3.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Частина 2 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу у великих розмірах, без мети збуту.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні провину визнав, надавати покази відмовився. Щиро розкаявся;

- 99 прозорих пакунків з наркотичним засобом, експрес тест IDenta Methadon Identification, мобільний телефон Nubia V60 Z2350, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , з сім картою Водафон НОМЕР_3 визнано речовими доказами та накладено арешт (постанова про визнання речовим доказом від 25.12.2025 року; квитанція про отримання на зберігання речових доказів №008654; постанова про визнання речовим доказом від 30.12.2025 року; квитанція про отримання на зберігання речових доказів №003363; ухвала слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 30.12.2025 року про накладення арешту);

- судові витрати за кримінальним провадженням склали 2674 гривні 20 копійок (довідка);

- обвинувачений раніше не судимий в силу ст. 89 КК України (вимога від 26.12.2025 року); перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ» з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів (запит, довідки); хворіє на варикозну хворобу ВПВ, МПВ та їх притоків (дуплексне сканування вен правої нижньої кінцівки від 20.01.2026 року).

Інших доказів сторони не надавали. Клопотань про визнання доказів недопустимими не заявляли.

При цьому суд керується рішенням ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), в якому у мотивувальній частині вироку зазначено Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме «Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин».

Вказаний висновок був зроблений в зв`язку з тим, що на думку ВС місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, допустив невиправдане спрощення, усупереч ст. 374 КПК України не зазначив чіткого місця вчинення злочину (м. Одеса), а також спосіб проникнення до житла та перелік викраденого майна, тобто, не зазначив обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, мають бути встановлені в рішенні суду.

В даному випадку у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним суд на підставі наданих сторонами доказів встановив всі відомості відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в такому випадку ані законодавець, ані позиція ВС, ані загальні засади кримінального провадження не зобов`язує суд вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів. Під час розгляду кримінального провадження - це рішення у разі визнання особи виправданою або визнання особи винуватою.

Таким чином, суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватістьОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідно до ст. 66 КК України, суд встановлює обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення - згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України;його вік - 39 років та соціальне положення - одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі та вважає можливим звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Крім того, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробувальним строком, суд виходить з того, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

Суд вважає за необхідне, з урахуванням поведінки обвинуваченого, а саме явка в судові засідання, та призначеного покарання, суд вважає за необхідне раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили вважати продовженим.

Суд вважає за необхідне арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 30.12.2025 року скасувати та відповідно до ст. 100 КПК України частину речових доказів 99 прозорих пакунків з наркотичним засобом, експрес тест IDenta Methadon Identification - знищити; мобільний телефон Nubia V60 Z2350, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , з сім картою Водафон НОМЕР_3 - повернути ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

Призначити покарання за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним строком на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, які передбачені п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання:

Строк відбування покарання рахувати з моменту оголошення вироку, а саме з 30.01.2026 року.

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

Речові докази - 99 прозорих пакунків з наркотичним засобом, експрес тест IDenta Methadon Identification - знищити; мобільний телефон Nubia V60 Z2350, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , з сім картою Водафон НОМЕР_3 - повернути ОСОБА_3 .

Рішення щодо процесуальних витрат:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2674 гривні 20 копійок.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 30.12.2025 року - скасувати.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку направити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1