Справа № 497/1761/24
Провадження № 1-кп/497/53/25
УХВАЛА

04.11.25 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , доставленого в судове засідання під вартою,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Болграді, клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000332 від 15.06.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городнє Болградського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, за національністю болгарина, який не працює, раніше судимий 13.03.2017 року вироком Приморського районного суду м.Одеси за ч.2 ст.187 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Болградського районного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

До суду 03.11.2025 року прокурор надав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 діб, в якому посилається на те, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. До обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 травня 2025 року, з визначенням розміру застави в сумі 242 240 грн., який було продовжено до 07.11.2025 року включно. Зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Ризики обумовлені тим, що ОСОБА_4 вже переховувався від суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, після чого йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Він може незаконно впливати на свідків, продовжувати кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, окрім цього обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення діяння під час непогашеної судимості за раніше вчиненні кримінальні правопорушення. На підставі вищезазначеного прокурор, вважає за доцільним продовжити саме цей запобіжний захід, який забезпечить виконання обвинуваченим його обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання про продовження запобіжного заходу, посилаючись на те, що судовий розгляд тільки почався, усі докази ще не досліджені, свідки не допитані, призначена експертиза ще не проведена, тому є всі підстави вважати про наявність ризиків перешкоджанню судовому розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні з клопотанням не погодився, посилаючись на те, що вже час його звільняти.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Дане клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою внесено з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Так, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого прокурором доведено, що ризики, які встановлені суддею під час застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, не зменшились та продовжують об`єктивно існувати на даної стадії судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України.

Стаття 199 КПК України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою, а саме розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою, слідчий суддя, суд повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою чи не допущено безпідставне тривале розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Обґрунтованість правової позиції прокурора безумовно можливо перевірити лише під час судового розгляду. Проте, достатньо у даній стадії судового провадження, для висновку про те, що раціональні підстави для розумного обвинувачення (підозри) щодо причетності обвинуваченого до обставин інкримінованого йому діяння об`єктивно існують.

Під час розгляду клопотання прокурора, суд, зокрема, керується правовою позицією Європейського суду з прав людини, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, що встановлені слідчим суддею (судом) під час обрання запобіжного заходу та визнані судом реальними під час розгляду даного клопотання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує, що обвинувачений ухвалою суду від 19.03.2025 року вже оголошувався у розшук, не виконував свої процесуальні обов`язки, не з`являвся на виклики суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Під час розгляду клопотань в суді не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України та імперативними положеннями ч.6 ст. 176 КПК України.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 30.03.2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в сумі 242 240,00 грн. до 12:20 години 27 травня 2025 року.

В подальшому ухвалами суду цей строк було продовжено до 07.11.2025 року включно.

Крім цього, ухвалою суду від 26.05.2025 року по справі призначена психіатрична експертиза відносно обвинувачена, яка до цього часу не проведена, та висновок експерта не надійшов.

На цей час вказані ризики для кримінального провадження не зникли, вони не зменшились, залишились актуальними до цього часу, судовий розгляд почався, свідки не допитані, письмові докази частково досліджені.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, у тому числі: тяжкості вчиненого злочину, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, міцністю соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем його проживання, ризику продовження вчинення злочину та вплив на інших учасників процесу, перешкоджаючи таким чином встановлення істини по справі, тому не є доцільним з точки зору мети і підстав застосування запобіжних заходів більш м`якіших.

Суд вважає, що продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Проте, суд вважає, можливим відповідно до 3 статті 183 КПК України визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 82 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно вимогам частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, в умовах воєнного стану, з огляду на суспільну небезпечність діяння, його обставини, вважає за можливе залишити розмір застави, визначений у попередній ухвалі у розмірі 80 прожиткових мінімумом доходів громадян, що становить 242 240,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 194-199, 331, 350, 395 КПК,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Строк дії ухвали до 02.01.2026 року включно.

Одночасно визначити розмір застави у межах 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду, в провадженні якого перебуває справа; не відлучатися за межі Болградського району без дозволу суду; здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 02 січня 2026 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала, може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1