Справа №751/7907/25
Провадження №1-кп/751/47/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження №0001821 від 20.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2025 року до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0001821 від 20.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявивши клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , з подальшим утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», строком на 60 діб.

Захисник у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та подав клопотання про заміну запобіжного заходу на більш м`який захід. Клопотання обґрунтував тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є надуманими та нічим не обґрунтованими. На думку обвинуваченого, має місце неявка свідків через умисне затягування стороною обвинувачення судового процесу. Стороною обвинувачення не з`ясовувалося питання про дійсний стан соціальних зв`язків обвинуваченого, зокрема чи має він скарги на його поведінку за місцем проживання тощо. Обвинувачений не вчиняв жодних спроб вплинути на свідків у кримінальному провадженні або спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

Дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, заслухавши позицію учасників провадження, суд дійшов таких висновків.

У своєму клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор посилається на існування ризиків: переховуватися від сторони обвинувачення або суду, впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, тобто ризиків, передбачених п.п. 1,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. У судовому засіданні прокурор також акцентував увагу на тому, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із насильством, та знову вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане із насильством.

Як було встановлено раніше ухвалами слідчих суддів та ухвалою суду щодо обрання (продовження) межах даного кримінального провадження запобіжних заходів, на даний час ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. Оскільки КПК України не оперує поняттям «обґрунтованість обвинувачення» в аспекті вирішення питання про запобіжні заходи, відповідно на даній стадії для цілей вирішення питання по запобіжним заходам слід звертатися саме до стандарту «обґрунтованої підозри». При цьому суд зауважує, що терміни «обґрунтована підозра» та «винуватість, доведена поза розумним сумнівом» не є тотожними за своїм змістом, а стандарт «обґрунтованої підозри» означає лише те, що існують докази, достатні для обґрунтованого висновку про те, що особа може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження, не може надавати (на даному етапі) оцінку доказам на предмет їх достатності, допустимості та достовірності. Однак суд констатує, не вдаючись до вирішення питання про те, чи є наявні в матеріалах справи докази достатніми для визнання особи винуватою за критерієм «поза розумним сумнівом», що на даний час судовий розгляд кримінального провадження перебуває на стадії допиту свідків, і отримані показання свідка ОСОБА_7 можуть слугувати підставою висновку про наявність «обґрунтованої підозри» як підстави для продовження запобіжного заходу. Однак суд ще раз вважає за необхідне роз`яснити, що питання достатності доказів для доведення обґрунтованості обвинувачення на даний час судом не вирішується.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Оцінка вказаних аргументів означатиме, по суті, встановлення та оцінку обставин ймовірного кримінального правопорушення, тобто те, що слідчий суддя фактично вдався до дослідження фактичних обставин злочину, встановлення достатності, належності та допустимості зібраних доказів для доведення наявності у діях підозрюваного складу інкримінованого йому злочину, тобто до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду слідчого судді під час досудового розслідування, та підлягають вирішенню під час розгляду справи по суті, після дослідження та оцінки зібраних у справі доказів під час судового розгляду.

Отже, вищевказані посилання обвинуваченого є передчасними та не можуть бути підставою для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу на даній стадії провадження.

Крім того, питання обґрунтованості підозри вже виступало предметом оцінки слідчого судді під час вирішення питання про лбрання запобіжного заходу.

Також суд не може не відзначити, що обвинувачений помилково трактує зміст заяви потерпілого у кримінальному провадженні (а.с. 39) як такий, в якій потерпілий вказує на його непричетність до інкримінованого кримінального правопорушення. У дійсності в згаданій заяві потерпілий ставить питання про розгляд справи без його участі та просить не застосовувати до ОСОБА_6 покарання, пов`язане з позбавленням волі. Оскільки вказана заява не є доказом у кримінальному провадженні в розумінні статті 84 КПК України, а є лише процесуальним документом у кримінальному провадженні, суд не позбавлений можливості надати оцінку її змісту в даній ухвалі.

Також попередніми судовими рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу було встановлено у кримінальному провадженні наявність ризиків: переховуватися від сторони обвинувачення або суду, впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, тобто ризиків, передбачених п.п. 1,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу суд враховує те, що як саме існування ризиків, так і ступінь гостроти їх вираження у кримінальному провадженні не є константними явищами. Вони мають тенденцію до зміни у залежності від багатьох факторів, одним із яких, безмовно, є як тривалість кримінального провадження, так і тривалість тримання особи під вартою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Щодо ризику переховуватися від суду, на думку суду даний ризик не втратив повною мірою своєї актуальності навіть із врахуванням превентивної дії вже застосованого запобіжного заходу. При цьому суд бере до уваги не лише тяжкість передбаченого законом покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, але й характеристики особи зокрема відсутність сталих соціальних зв`язків (обвинувачений не має постійного місця роботи, не одружений, інших осіб на утриманні не має).

Не втратив свою актуальність і ризик впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки зазначені особи на даний час не є допитаними у суді, а їх показання під час досудового розслідування доказом у ході судового розгляду виступати не можуть.

І якщо явка потерпілого в судове засідання носить добровільний характер, і суд при подальшому розгляді не зв`язаний такою неявкою, однак щодо свідка ОСОБА_8 судом вживають процесуальні заходи, спрямовані на забезпечення її явки (неодноразово постановлювалися ухвали про примусовий привід даного свідка в судове засідання).

Стосовно клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, суд зазначає, що на даний час, навіть із урахуванням превентивної дії вже застосованого запобіжного заходу, не втратив свою актуальність ризик вчинення нового кримінального правопорушення. При цьому суд враховує, що згідно наявних у матеріалах провадження відомостей, ОСОБА_3 раніше був неодноразово засуджений за вчинення майнових злочинів. Також обвинувачений не має стабільного джерела доходів, що підвищує актуальність даного ризику.

За наведених умов суд вважає, що у кримінальному провадженні існували та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що зумовлюють правову підставу для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких умов суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання прокурора із продовженням строку тримання під вартою на 30 днів, із залишенням без змін раніше визначеного розміру застави у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що є достатнім розміром застави та дозволить нівелювати наявні у кримінальному провадженні ризики.

На думку суду, такий строк дії запобіжного заходу є достатнім для того, аби завершити процесуальні заходи, спрямовані на забезпечення явки свідка ОСОБА_8 . У залежності від подальшого результату цих заходів та/або допиту свідка, суд з урахуванням їх результатів здійснюватиме подальший розгул питання щодо строку дії запобіжного заходу.

Також у судовому засіданні прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про привід свідка ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник та обвинувачений у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про привід свідка не заперечували.

Згідно з положеннями ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є привід.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 139 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, потерпілий, цивільний відповідач, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до підозрюваного, обвинуваченого, свідка може бути застосовано привід.

Згідно з ч. 1 ст. 327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, спеціаліст, перекладач або експерт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття. Суд також має право постановити ухвалу про привід свідка та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення у випадках та в порядку, передбачених главами 11 та 12 цього Кодексу.

Враховуючи те, що свідок ОСОБА_8 у судове засідання призначене на 19.12.2025 не з`явилась, будучи належно повідомленою, ухвала суду про привід свідка від 22 грудня 2025 року залишилась не виконаною, показання вказаного свідка мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального провадження, суд доходить до висновку про необхідність застосування до неї приводу.

Керуючись статтями 3, 27, 177, 178, 182, 183, 369-372, 376, 392 КПК України, суд

Ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою у державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», терміном 30 днів, тобто до 20.02.2026.

Визначений обвинуваченому ОСОБА_3 розмір застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 гривень залишити без змін.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду за викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований ОСОБА_3 , проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Визначити термін дії зазначених обов`язків до 20 лютого 2026 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`являвся за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Клопотання прокурора про привід свідка задовольнити.

Застосувати привід у судове засідання у приміщення Новозаводського районного суду міста Чернігова на 16 год 00 хв 02 лютого 2026 року свідка ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду у частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 26.01.2026.

Суддя ОСОБА_1