БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/2487/25
Провадження №1-кс/497/800/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

23.09.25 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання старшого слідчого Cлідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню № 0000556 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за правовою кваліфікацією: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 18.09.2025 близько 18:30 години, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на межі свого будинку АДРЕСА_1 , вступив у сварку з побутових причин з сусідом ОСОБА_6 , під час чого ОСОБА_5 наніс не менше двох ударів господарчим інвентарем (металевими вилами з дерев`яною рукояткою) по тілу ОСОБА_6 , тим самим спричинив останньому тілесні ушкодження, які тягнуть за собою тривалий розлад здоров`я тривалістю більше 21 днів, і за цим критерієм у сукупності кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості.

19.09.2025 року свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видав, своє майно, а саме: господарчий інвентар: металеві вила з дерев`яною рукояткою, який належать йому на праві власності та перебували у його дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , для власного користування.

19.09.2025 року вилучене майно оглянуто, а саме: господарчий інвентар: металеві вила з дерев`яною рукояткою, під час якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав вищевказаний господарчий інвентар яким ОСОБА_5 18.09.2025 наносив йому удари по тілу та голові.

Постановою слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області 19.09.2025 вилучене майно визнано доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не прибув, в додатку до клопотання наявна заява про розгляд клопотання без його участі, наполягав на задоволенні клопотання (а.с.23).

Особа в якої вилучено майно ОСОБА_5 також до суду не прибув, в додатку до клопотання слідчого наявна заява, якою просив провести розгляд клопотання слідчого без його участі, проти накладення арешту не заперечував (а.с.22).

Розглянувши матеріали поданого клопотання з додатком, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів [...].

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Положеннями ст.171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000556 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за правовою кваліфікацією: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (а.с.7).

Нагляд за додержанням законності під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів Болградської окружної прокуратури (а.с.8).

18.09.2025 близько 18:30 години, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на межі свого будинку АДРЕСА_1 , вступив у сварку з побутових причин з сусідом ОСОБА_6 , під час чого ОСОБА_5 наніс не менше двох ударів господарчим інвентарем: металевими вилами з дерев`яною рукояткою по тілу ОСОБА_6 , тим самим спричинив останньому тілесні ушкодження, які тягнуть за собою тривалий розлад здоров`я тривалістю більше 21 днів, і за цим критерієм у сукупності кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості.

19.09.2025 року свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видав, своє майно, а саме: господарчий інвентар: металеві вила з дерев`яною рукояткою, який належать йому на праві власності та перебували у його дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , для власного користування, про що було складено протокол добровільної видачі майна від 19.09.2025 року (а.с.17).

Тоді ж слідчим було оглянуто предмет - господарчий інвентар: металеві вила з дерев`яною рукояткою та складено протокол огляду предметів (а.с.18-19)

Постановою слідчого від 19.09.2025 року тимчасово вилучене майно визнано речовим доказом, місцем зберігання тимчасово вилученого майна визначено камеру зберігання речових доказів Болградського РВП ГУНП в Одеській області (а.с.20-21).

Щодо строків звернення до слідчого судді.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

Так, згідно протоколу добровільної видачі майна від 19.09.2025 року (п`ятниця) - слідчим було вилучено майно, згідно до переліку зазначеному у клопотанні, на яке слідчий просить накласти арешт.

22.09.2025 року (понеділок) клопотання слідчого передано до канцелярії суду, про що свідчить відмітка на супровідному листі (а.с.24).

Таким чином, слідчим дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Разом з цим, враховуючи, що наразі досудове розслідування триває не значний час, підозра жодній особі не повідомлена, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному провадження, та з метою забезпечення його збереження є підстави для застосування арешту вилученого майна шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно на підставі протоколу добровільної видачі майна від 19.09.2025 року, протоколу огляду предметів в кримінальному провадженні № 0000556 від 19.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме на господарчий інвентар: металеві вила з дерев`яною рукояткою.

Місцем зберігання всього вилученого майна визначити камеру зберігання речових доказів Болградського РВП ГУНП в Одеській області: просп. Соборний, №97, м. Болград, Одеська область.

Відповідальність за збереження вилученого майна та виконання ухвали покласти? на ініціатора даного клопотання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1