Провадження № 11-сс/4823/479/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді застави. Слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, проте послався на відсутність доказів, які обґрунтовують заявлені стороною обвинувачення ризики та необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді застави, розмір якої не конкретизовано.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Зазначає, що ОСОБА_8 може безперешкодно залишити межі Чернігівської області та переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України. Підозрюваний, являючись директором ТОВ «Тера 36», має право підпису та відповідні печатки, що може сприяти створенню штучного документообігу між очолюваним ним товариством та суб`єктами господарської діяльності, та вказує на наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, отримання документів здійснювалося в порядку ст.93 КПК України, на виконання запитів надавались копії документів, оригінали перебувають у володінні підозрюваного, у зв`язку з чим додатково обґрунтовується вищевказаний ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України. Щодо твердження про відсутність доказів наявності ризику незаконного впливу на потерпілого або свідків, прокурор зазначає, що до клопотання про обрання запобіжного заходу додано протокол допиту свідка ОСОБА_10 , який здійснює технічний нагляд за об`єктом та є свідком у цього провадженні, якого особисто знає підозрюваний; здійснення впливу на потерпілого може виражатися у змушуванні відкликати цивільний позов та вчинити інші дії, які можуть бути перешкодою для здійснення досудового розслідування. Також посилається на існування ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, так як ОСОБА_8 і далі очолює товариство, яке може та бере участь у здійсненні робіт за бюджетні кошти.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, котрий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 21 березня 2025 року до ЄРДР за №0000020 були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

02 вересня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.131 КПК України запобіжні заходи є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст.177 КПК України).

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, для застосування запобіжного заходу не достатньо лише повідомити особу про підозру у вчиненні злочину, для цього має бути встановлено наявність ризиків, які дають слідчому судді підстави застосувати відповідний запобіжний захід. При цьому доведеність вказаних ризиків покладається саме на прокурора.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обґрунтовуючи застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_8 , слідчий послався на існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого та свідків; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; вчиняти кримінальне правопорушення.

Проте, як убачається з матеріалів справи, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває з 21 березня 2025 року. Ті ризики, на які посилається в апеляційний скарзі прокурор, а також їх мотиви, не наводять будь-яких обґрунтованих та об`єктивних даних, які б свідчили, що їх виникнення, пов`язане саме з оголошенням підозри ОСОБА_8 .

Протягом певного проміжку часу, з початку внесення відомостей до ЄРДР та проведення слідчих дій, такі ризики, як вплив на потерпілого та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджання кримінальному провадженню фактично себе нівелювали. При цьому, ні слідчим у клопотанні, ні прокурором у судовому засіданні, не зазначено жодного факту, які б свідчили про вчинення саме з боку підозрюваного дій, якими можна охарактеризувати як вплив на досудове розслідування, що може бути виключений шляхом лише застосування запобіжного заходу.

Водночас, як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 з`являється на виклики слідчого, повідомлень від учасників кримінального провадження щодо здійснення на них впливу з боку ОСОБА_8 не надходило, він має постійне місце проживання та роботи, де характеризується виключно позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сталі соціальні зв`язки та джерело доходу, у матеріалах провадження відсутні докази про його неналежну процесуальну поведінку.

Вищенаведене у своїй сукупності, а також те, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, не достатні для підтвердження наявності вказаних ризиків, свідчить про недоведеність ризиків можливого переховування ОСОБА_8 від слідства та суду, впливу на потерпілого та свідків, знищення, переховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення кримінального правопорушення.

Усупереч твердженням прокурора, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що сама по собі тяжкість злочину і міра покарання, яка загрожує підозрюваному, не свідчать про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, які обумовлюють настання ризиків, про які вказує прокурор.

А тому, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави, розмір якої у клопотанні слідчого не конкретизовано, з урахуванням меж, визначених ст.182 КПК України.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4