КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_10 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 17.12.2024, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 162 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 5 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки 11 місяців;

- за ч. 3 ст. 146 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що Особа № 1 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), Особа № 2 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), Особа № 3 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_6 , Особа № 4 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), Особа № 5 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи у складі організованої групи, порушуючи норми чинного законодавства, вчинили ряд умисних злочинів, пов`язаних із шахрайськими діями, які полягали у заволодінні чужим майном потерпілих (грошових коштів), які останні мали сплачувати за реабілітацію пацієнтів під виглядом надання кваліфікованих та сертифікованих послуг реабілітації родичів, близьких осіб та знайомих, а також незаконним викраденням та позбавленням волі людей за вказаних у вироку обставин.

Потерпіла ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, потерпіла посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання представника потерпілого про об`єднання кримінальних проваджень. Стверджує, що суд грубо порушив положення ч.3 ст.349 КПК України, оскільки представник потерпілого ОСОБА_11 заперечував проти обмеження обсягу дослідження доказів, посилаючись на те, що потерпілий ОСОБА_11 заперечує факт обману по відношенню до себе, а свої стосунки з обвинуваченими розцінює як цивільно-правові. Зазначає, що суд не врахував спільну позицію потерпілих щодо незгоди з версією обвинувачення. Вказує на незаконність та необґрунтованість рішення про проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні, оскільки в суду не було доказів неправомірної поведінки по відношенню до ОСОБА_6 з боку будь-яких осіб. Наголошує на відсутності обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не вибачився перед потерпілими та не повідомляв в ході досудового розслідування правоохоронним органам будь-якої нової інформації. Також вважає, що при призначенні покарання, суд необґрунтовано застосував положення ст.ст. 69, 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_12 та дослідженням окремих матеріалів справи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у висунутому обвинуваченні. Ні обвинувачений, ні інші учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи. За клопотанням прокурора і згодою обвинуваченого суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України прийняв рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які учасниками провадження не оспорюються.

При цьому на виконання вимог ч.ч. 3, 4 ст.349 КПК України суд першої інстанції перевірив, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, та переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності їх позицій, роз`яснив процесуальні наслідки обмеження дослідження доказів, прийняв обґрунтоване рішення щодо обсягу дослідження доказів, після чого здійснив допит обвинуваченого та дослідив окремі матеріали кримінального провадження.

На підставі викладеного суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.5 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене організованою групою; ч.3 ст.146 КК України - незаконне викрадення та позбавлення волі людини, вчинене з корисливих мотивів, вчинене організованою групою; ч.1 ст.162 КК України - незаконне проникнення до житла особи.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом ч.3 ст.349 КПК України є безпідставними, оскільки потерпілий ОСОБА_12 неодноразово викликався в судові засідання для допиту, однак, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не обґрунтував свою позицію щодо незгоди з викладеними в обвинувальному акті обставинами, у зв`язку з чим інші учасники судового процесу просили не досліджувати інші докази, крім допиту обвинуваченого та дослідження окремих матеріалів кримінального провадження.

Що стосується вимог апеляційної скарги потерпілої про скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, то в силу ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо:

судове рішення ухвалено незаконним складом суду;

судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою;

судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою;

судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання;

порушено правила підсудності;

у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

У апеляційній скарзі потерпілане зазначає про допущення судом першої інстанції будь-якого порушення з числа вказаних в ч.1 ст.415 та п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України.

За результатами апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що передбачені законом підстави для скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги потерпілої не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 17.12.2024щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3