ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3827/25 Справа № 202/3508/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

17 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції), ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу під час підготовки до розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпра від 30 жовтня 2025 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпра від 30 жовтня 2025 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Вироком суду до обвинуваченого ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, без визначення застави.

В клопотанні обвинувачений ОСОБА_10 просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки він обвинувачується у вчиненні необережного злочину, є учасником бойових дій, страждає на певне захворювання, раніше до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягався, має сім`ю та постійне місце проживання, також під час досудового розслідування він завжди з`являвся до слідчого, дотримувався встановлених обмежень.

В клопотанні захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, оскільки ОСОБА_10 засуджений за необережний злочин, раніше не судимий, страждає на певні захворювання та потребує постійного лікування, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, під час судового розгляду справи судом першої інстанції виконував свої процесуальні обов`язки, частково визнає вину, а саме не погоджується з кваліфікацією діяння за ч. 2 ст. 286 КК України, має намір відшкодувати потерпілій спричинену шкоду.

Також зазначає, що вирок суду не набрав законної сили.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисники підтримали заявлене обвинуваченим та захисником ОСОБА_7 клопотання та просили їх задовольнити.

Прокурор, потерпіла та представник потерпілої заперечували щодо задоволення клопотань, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, у зв`язку з чим просили залишити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд, заслухавши заявлені клопотання, вислухавши думку учасників апеляційного перегляду, дослідивши їх доводи та обґрунтування дійшов таких висновків.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Відповідно до матеріалів провадження вироком Індустріального районного суду м. Дніпра від 30 жовтня 2025 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Вказаним вироком до обвинуваченого ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, без визначення застави.

Згідно із п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається, у разі визнання особи винуватою, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 ухвалений обвинувальний вирок суду, для забезпечення виконання якого судом було застосовано запобіжний захід.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, яке призвело до смерті потерпілої, тому, з огляду на характер інкримінованого злочину, тяжкість призначеного вироком, що оскаржується, реального покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, віку обвинуваченого, який не має обмежень у перетині кордону, воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, суддя-доповідач доходить висновку про те, що такі обставини беззаперечно доводять існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливого переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення відбування призначеного судом покарання.

Відповідно до ст. 178 КПК України суддя-доповідач враховує, що обвинувачений є учасником бойових дій, страждає на певне захворювання, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, виконував свої процесуальні обов`язки під час судового розгляду справи судом першої інстанції, в той же час, зазначені обставини не є самодостатніми підставами для зміни запобіжного заходу та не можуть нівелювати наявність ризику переховування у зв`язку із ухваленням вироку з реальним строком відбування покарання, окрім того, відсутні відомості на підтвердження неможливості перебування обвинуваченого під вартою у зв`язку із станом здоров`я.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК України).

Тому, з метою забезпечення апеляційного перегляду справи, як складової кримінального провадження, з урахуванням ризику переховування від суду, під тиском тягаря можливого відбування покарання, призначеного за вчинення тяжкого злочину, суддя-доповідач вважає, що відсутні будь-які правові підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

Відповідно до пп. а, п. 1 ст. 5 Конвенції із захисту прав людини та основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: (a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Руслан Яковенко проти України» Суд зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити.

На цей час продовжує існувати вирок суду першої інстанції, яким встановлена вина обвинуваченого та призначено покарання у виді позбавлення волі, хоча вирок і не набрав законної сили, однак відповідно до правової позиції ЄСПЛ обвинувачений перебуває під вартою «після засудження компетентним судом», тому подальше тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням наведеного вище ризику, суддя-доповідач вважає обґрунтованим, у зв`язку з чим клопотання обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 199, 331, 401, 405 КПК України, суддя-доповідач

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_2