Справа № 344/1344/26
Провадження № 1-кс/344/834/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за № 0001423 від 26.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.190 КК України (в редакції статті від 01.05.2016 року),-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, 26.01.2026 року звернулась з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликалась на те, що Слідчим відділом Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001423 від 26.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (в редакції статті від 01.05.2016) Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 шляхом шахрайства заволоділа майном ОСОБА_7 .

Так, відповідно до Державного акту серії ЯЛ № 480152 від 12.11.2010 виданого Драгомирчанською сільською радою, ОСОБА_6 являлася власником земельної ділянки із кадастровим номером :01:049:0035, загальною площею 0,25 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Драгомирчани, урочище «Петрово».

28 березня 2011 року ОСОБА_6 на підставі нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу реалізувала ОСОБА_7 земельну ділянку із кадастровим номером :01:049:0035, загальною площею 0,25 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Драгомирчани, урочище «Петрово», за що отримала грошові кошти у сумі 25 000 гривень.

За результатом укладення Договору, на оригіналі державного акту ЯЛ № 480152 поставлено відповідну відмітку про укладення правочину та зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку за ОСОБА_7 у Держкомземі Тисменицького району Івано-Франківської області та зроблено запис про реєстрацію в поземельній книзі.

Проте відомості про перехід права власності на вищевказану земельну ділянку за ОСОБА_7 адміністратором системи ДП «Центр ДЗК» до Державного земельного кадастру перенесені не були, а тому станом на 11.08.2016 відомості про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:049:0035, площею 0,25 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Драгомирчани, урочище «Петрово» за ОСОБА_8 не відображалась у Державному земельному кадастрі.

У подальшому, у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.08.2016 до ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_9 , який повідомив, що займається пошуком власника земельної ділянки з кадастровим номером :01:049:0035, площею 0,25 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Драгомирчани, урочище «Петрово».

Під час розмови із ОСОБА_6 , ОСОБА_9 повідомив їй, що згідно даних публічної кадастрової карти вона являється власником вищевказаної земельної ділянки, а тому має намір придбати цю земельну ділянку для ОСОБА_4 . ОСОБА_6 розуміючи, що є можливість повторно відчужити дану земельну ділянки та отримати гроші кошти приховала від ОСОБА_9 факт відчуження земельної ділянки ОСОБА_7 і, таким чином, видала себе за законного власника даної земельної ділянки та повідомила йому, що у неї відсутні документи, які посвідчують право власності на земельну ділянку і вона немає часу і можливостей займатися їх відновленням.

ОСОБА_9 , будучи переконаним, що ОСОБА_6 є законним власником земельної ділянки, запропонував останній надати йому довіреність для відновлення втрачених документів з правом подальшого відчуження земельної ділянки, на що ОСОБА_6 погодилась.

У подальшому, ОСОБА_6 усвідомлюючи те, що 28.03.2011 вона продала земельну ділянку з кадастровим номером :01:049:0035, площею 0,25 га ОСОБА_7 , видаючи себе за дійсного власника вказаної земельної ділянки, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, шляхом обману, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 11.08.2016 надала нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_10 довіреність на ім`я ОСОБА_9 , якою останнього уповноважила відновити документи на вищевказану земельну ділянку та у подальшому розпоряджатися нею за що отримала грошові кошти.

ОСОБА_9 , не будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_6 , на підставі виданої йому довіреності, від імені ОСОБА_6 відновив документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку та 15.09.2016 звернувся до державного реєстратора Старолисецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_11 про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером :01:049:0035 за ОСОБА_6 .

У подальшому, 29.09.2016 ОСОБА_12 , який по довіреності діяв від імені ОСОБА_6 , будучи впевненим, що ОСОБА_6 є законним власником земельної ділянки із кадастровим номером :01:049:0035, загальною площею 0,25 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Драгомирчани, урочище «Петрово» на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1790, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_13 продав вищевказану земельну ділянку ОСОБА_4 .

У результаті злочинних дій, ОСОБА_6 , шляхом обману заволоділа земельною ділянкою належною ОСОБА_7 , вартістю 1 200 000 грн., що згідно з п. 4 примітки до ст. 185 КК України в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та являється матеріальною шкодою в особливо великих розмірах, тим самим заподіяла ОСОБА_7 , шкоду на вищевказану суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, 23.01.2026 вищевказана земельна ділянка визнана речовими доказами в кримінальному провадженні № 0001423.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:049:0035 зареєстровано 29.09.2016 за ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258.

Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задоволити з підстав викладених у ньому.

Власник майна не заперечив щодо задоволення клопотання.

Заслухавши слідчого та власника майна, дослідивши подане клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно копії постанови старшого слідчого Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , від 23.01.2026 року, майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :01:049:0035, яка розташована в урочищі Петрово, с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 5 ст.171 КПК України визначено строки подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, зокрема клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Клопотання слідчого за погодженням з прокурором, подано до суду у строки визначені ст.171 КПК України, та в повній мірі відповідає вимогам встановленим цією статтею.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Враховуючи те, що майно, на яке згідно клопотання просить накласти арешт слідчий, погоджене прокурором, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :01:049:0035, яка розташована в урочищі Петрово, с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001423 від 26.08.2025 року, з метою збереження речових доказів, запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, такий захід забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно є підставним та доцільним.

Керуючись ст.ст.171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на земельну ділянку з кадастровим номером :01:049:0035, яка розташована в АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_14