Справа № 456/569/26
Провадження № 1-кс/456/122/2026
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

29 січня 2026 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчої Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 16.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, неодруженому, військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації, стрільцю-номеру обслуги роти охорони військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:

Слідча Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 звернулася з клопотанням до слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 16.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про загальну мобілізацію» 09.05.2025 ОСОБА_6 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України та в подальшому направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2025 № 02 солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини і призначено на посаду стрільця-номера обслуги роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2025 № 53 солдата ОСОБА_6 , стрільця-номера обслуги роти охорони, знято з усіх видів забезпечення та призупинено виплату грошового забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак 18.08.2025 солдат ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та надалі обов`язки військової служби не виконував, а отже, в такий спосіб незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності, а службовий час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 27.01.2026, коли останнього затримано працівниками Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області на підставі ст. 615 КПК України, що за адресою: м. Стрий, вул. Шевченка, 40. Таким чином, ОСОБА_6 припинив вчинення триваючого кримінального правопорушення.

Окрім того, ОСОБА_6 в період часу з 06.07.2024 по 07.01.2026 з мотивів неповаги до усталених існуючих норм спільного життя, на грунті неприязних відносин, діючи умисно, вчиняв домашнє насильство відносно співмешканки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до фізичних страждань та погіршення якості життя.

Зокрема, 06.07.2024 близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, на грунті раптово виниклих неприязних відносин зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці лівої брови, синця у лівій навколоочній ділянці, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.08.2024 ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з примирення винного з потерпілим.

Окрім цього, 12.07.2024 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_7 , а саме: висловлювався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.08.2024 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Незважаючи на неодноразове вчинення ОСОБА_6 упродовж тривалого часу протиправних дій психологічного та фізичного характеру відносно співмешканки ОСОБА_7 , що завдавали шкоди її фізичному здоров`ю, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став і, продовжуючи свої неправомірні та систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 07.01.2026 близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_1 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, на грунті раптово виниклих неприязних відносин зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця у лівій навколоочній ділянці з переходом у ліву виличну ділянку, що є легким тілесним ушкодженням, вчинивши тим самим відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-8 кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

Таким чином, солдат ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин 18.08.2025 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та обов`язки військової служби не виконував до 27.01.2026.

Крім цього, ОСОБА_6 в період часу з 06.07.2024 по 07.01.2026 по АДРЕСА_1 на грунті особистих неприязних відносин провокував словесні конфлікти, в ході яких, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчиняв фізичне та психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до її фізичних страждань та погіршення якості життя.

Таким чином, у діях ОСОБА_6 наявні всі підстави для обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: у самовільному залишенні військової частини без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, та ст. 126-1 КК України, а саме: в умисному систематичному вчиненні фізичного насильства щодо іншої особи, з якою перебуває в сімейних відносинах, що призвело до фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

27.01.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України.

27.01.2026 ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 615 КПК України, затримано за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виникла необхідність клопотати перед судом про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні, в тому числі тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, залишаючись на волі, ОСОБА_6 зможе ухилятися від органу досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та навів обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, необхідні для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити та зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407КК України, наявними є ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, є недоцільним.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 просили відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_6 має намір повернутися до лав ЗСУ для продовження проходження військової служби.

Заслухавши прокурора, який вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваного, його захисника, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 та ч. 3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що Стрийським РУП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000053 від 16.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України /а.с. 9-11/.

Слідчим суддею встановлено, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала заява ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , яка просить притягнути до кримінальної відповідальності її співмешканця військовослужбовця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який систематично відносно неї вчиняє домашнє насильство, за що був неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності, та матеріали кримінального провадження № 0000014 від 27.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, які надійшли до Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області із Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, про те, що солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_3 , 18.08.2025 самовільно залишив місце служби військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану та проводить службовий час на власний розсуд за місцем проживання /а.с. 12-24, 92-94/.

При розгляді клопотання встановлено, що 27.01.2026 о 17 год. 30 хв. ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 40, 42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України, та роз`яснено процесуальні права та обов`язки підозрюваного /а.с. 95-100/.

Також встановлено, що 27.01.2026 о 19 год. 52 хв. відповідно до вимог ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213, 615 КПК України складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України, та 27.01.2026 о 19 год. 35 хв. затримано ОСОБА_6 , фактичний час затримання 27.01.2026 о 17 год. 35 хв. /а.с. 103, 105-108/.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_6 /сукупність наявних на даний час доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України/, про що свідчать, зокрема: заява потерпілої ОСОБА_7 від 09.01.2026 /а.с. 20/; протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 19.01.2026 /а.с. 26-27/; висновок експерта № 4/2026 від 20.01.2026 /а.с. 32-34/; постанова Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.08.2024 /а.с. 36/; ухвала Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.08.2024 /а.с. 37-38/; повідомлення Стрийського міського центру надання соціальних послуг № 31 від 23.01.2026 /а.с. 48/; протокол проведення слідчого експерименту від 27.01.2026 /а.с. 53-60/; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 22.01.2026 /а.с. 66-67/; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 36 від 24.08.2025 «Про результати проведення службового розслідування щодо самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_6 /а.с. 76-85/; акт службового розслідування /а.с. 86-91/; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 27.01.2026 /а.с. 101, 104 /

Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід вважати те, що: 1) підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні, в тому числі тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. При цьому, слідчий суддя погоджується з доводами клопотання про те, що підозрюваний має можливості для переховування від органу досудового розслідування, до чого його може спонукати, зокрема, встановлена кримінальним законом відповідальність за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину. Такий висновок слідчого судді узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду»; 3) слідчий суддя також дійшов висновку і про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до норм кримінального процесуального права суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень потерпілої та свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом узгодження показань; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки підозрюваний систематично вчиняє кримінальні правопорушення, пов`язані з домашнім насильством щодо співмешканки.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 працездатний, непохилого віку, батьків чи малолітніх/неповнолітніх дітей на утриманні не має, відтак у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Окрім цього, 19.12.2025 до Стрийського міськрайонного суду Львівської області скеровано обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Тому слідчий суддя доходить висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та виконання ним обов`язків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_4 про те, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи сторони захисту про бажання ОСОБА_6 повернутися до лав ЗСУ для продовження проходження військової служби як підстава для відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, на думку слідчого судді, не заслуговує на увагу, оскільки з відповідною заявою підозрюваний ОСОБА_6 може звернутися, перебуваючи в слідчому ізоляторі, про що зазначив у судовому засіданні прокурор.

Слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим у судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/97 від 26 липня 2001 року. Тобто, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

А тому слідчий суддя не відхиляє доводів на користь підозрюваного, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу в справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя виходить з вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 420-405, 407-408, 429, 437-442 КК України.

Зазначене, а також інші відомості, здобуті в судовому засіданні, вказують на вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що, в свою чергу, виключає можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відтак, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 176-179, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити термін дії ухвали про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» шістдесят днів до 27 березня 2026 року.

Строк тримання під вартою рахувати з 19:35 27 січня 2026 року.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_3 , підозрюваному ОСОБА_6 та скерувати начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1