У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001521 від 01.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

В провадженні суду на стадії судового розгляду перебуває обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання посилається на обґрунтованість пред`явленого останньому обвинувачення та продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував розглянути клопотання за відсутності захисника.

Заслухавши вищевказане клопотання та доводи в його обґрунтування, позицію прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За ч. 2 вказаної статті вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою суду від 30.10.2025 постановлено обрати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 28 грудня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, суд приймає до уваги продовження існування ризиків, передбачених КПК України, а саме можливість щодо можливості вчинення ним іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на учасників кримінального провадження.

Так, обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на потерпілу, свідків з огляду на те, що обвинувальний акт перебуває на стадії судового розгляду, наразі потерпіла та свідки не допитані судом безпосередньо, що не виключає можливості впливу обвинуваченого на них, задля надання суду показів, що не відповідають дійсності. Більш того обвинувачений обізнаний зі змістом показань потерпілої та свідків, наданих на стадії досудового розслідування, знає їх анкетні дані та адреси проживання.

Наявність вказаного ризику породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки вплив обвинуваченого зокрема на свідків та потерпілу призведе до надання ними суду неправдивих показів, а відтак утруднить встановлення судом дійсних обставин справи.

Також суд вважає наявним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, так як згідно з обвинувального акту обвинувачений раніше судимий за вчинення злочину проти власності.

Окрім цього ухвалою від 05.02.2026 постановлено об`єднати з цим кримінальним провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, за яким ОСОБА_4 обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Вказане свідчить про низьку здатність ОСОБА_4 ресоціалізуватися й створює реальну ймовірність продовження злочинної діяльності.

На даний момент вищевказані ризики продовжують існувати, загроза їх настання наявна зокрема з огляду на першочергову стадію судового розгляду кримінального провадження, стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому з метою запобігання вищеописаним ризикам, задля забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне продовжити строк застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, при постановленні ухвали від 31.10.2025, із урахуванням того, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152 КК України, пов`язане із застосуванням насильства, суд прийшов до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Наразі суд не вбачає підстав від вказаної позиції.

Керуючись ст.ст. 27, 176-178, 194, 314, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 04 квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1