Справа № 461/6588/25
Провадження № 1-кс/461/7314/25
УХВАЛА

02.12.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6

ОСОБА_7 ( в режимі ВКЗ),

розглянувши клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Алмати Республіки Казахстан, громадянки Республіки Узбекистан, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідка на постійне проживання в Україні НОМЕР_2 від 10.11.2012, раніше несудимої,

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 30.06.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 182 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянкою Республіки Узбекистан, діючи у порушення вимог Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про інформацію», наказу Головнокомандувача ЗСУ №73 від 03.03.2022, усвідомлюючи та достовірно знаючи із засобів масової інформації та інших джерел інформації про введення правого режиму воєнного стану на всій території України, а також введеної органами державної влади заборони щодо збору та передачі даних про розміщення сил та засобів Збройних Сил України, діючи умисно, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 08.05.2025, 28.05.2025 та 29.05.2025, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання у квартирі будинку АДРЕСА_3 , де, виконала відеозйомку території військової частини та військової техніки на ній, яка являється одним із підрозділів Збройних Сил України, яку згодом надіслала за допомогою електронного застосунку для обміну текстовими та графічними повідомленнями «Telegram» ОСОБА_8 , який перебуває на тимчасового окупованій зс рф території, на профіль під іменем « ОСОБА_8 » (номер мобільного телефону НОМЕР_3 ).

В подальшому, ОСОБА_10 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на несанкціоноване поширення відомостей щодо розташування Збройних Сил України, 24.06.2025 (більш точний час не встановлено), рухаючись автомобілем марки Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_4 , вулицями у населеному пункті Городоцької територіальної громади Львівського району Львівської області, проводячи за допомогою раніше придбаного та встановленого на вказаний транспортний засіб відеореєстратора марки «HOLА Т98», із наявною у ньому сім-карткою оператора зв`язку «Київстар» та номером телефону НОМЕР_5 , відеофіксацію місцевості за маршрутом свого руху у вказаному населеному пункті та прилеглих територіях, здійснила збір інформації щодо військового об`єкту та військовослужбовців Збройних Сил України, які здійснюють заходи з охорони та оборони території зазначеного об`єкту, а також переміщення військової техніки, які прибували/вибували на територію такого військового об`єкту, яку в подальшому поширила ОСОБА_8 , надавши йому доступ до відеофіксації вказаного відеореєстратора.

Слідчий зазначив, що станом на день подання вказаного клопотання продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відтак просить слідчого суддю продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 на 60 днів.

Прокурор та слідчий в судовому засідання клопотання підтримали, просив суд задовільнити його в повному обсязі.

Підозрювана в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень заперечила. Захисник ОСОБА_6 зазначив, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, підозрювана має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, доньку та матір, за якою здійснює догляд. Вказав, що доводи сторони обвинувачення про можливість останньої виїхати закордон не підтверджується відповідними доказами. Так, інкриміновані ОСОБА_5 протиправні дії мали місце у травні 2025 року, а тому остання за наявності бажання покинути територію України, могла б його реалізувати. Також зазначив, що підозрювана з 2005 року проживає в Україні. У 2012 році вона отримала відповідну посвідку на проживання. Крім того, ОСОБА_5 яка на момент повномасштабного вторгнення проживала на тимчасово окупованій території, у 2022 року вирішила виїхати на підконтрольну Україні територію, що свідчить про її міцний зв`язок з державою Україна. Повідомив, що ризик знищення чи приховування доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення відсутній, оскільки всі пристрої, на які здійснювалась фіксування підрозділів ЗСУ, вилучені. Свідки у кримінальному провадженні встановлені та їхні анкетні дані містяться у додатках до клопотання слідчого. Зазначив, що оскільки всі свідки у вказаному кримінальному провадженні є військовослужбовцями, то підозрювана не має жодного доступу до цих осіб та не зможе на них впливати. Наголосив, що ОСОБА_5 раніше не судима, не перешкоджала стороні обвинувачення у проведенні слідчих дій, не відмовлялась від дачі показань. Наполягав, що підозрювана не отримувала коштів з Російської Федерації та вчинювані нею дії не були спрямовані на шкоду Державі Україна.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що вказані у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є виключно припущеннями сторони обвинувачення та не підтверджуються жодними фактичними обставинами чи доказами. Вказала, що у випадку визнання ОСОБА_5 винною у вчиненні інкримінованого злочину, їй може бути призначено покарання у виді позбавленні волі на строк від 5 до 8 років. Тобто, остання за наявності відповідних підстав, може бути звільнена від відбування покарання з іспитовим строком, що спростовує доводи слідчого про безальтернативність реального покарання. Вказала, що підозрювана є особою жіночої статті, раніше не судима, а тому не схильна до висловлення погроз чи здійснення будь-яких інших протиправних дій.

З урахуванням вищевикладеного, захисники просили відмовити у задоволенні клопотання. При цьому, якщо слідчий суддя не знайде підстав для відмови у задоволенні клопотання , просили обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників справи, дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000193 від 30.06.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури.

14.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15.08.2025 підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 діб. В подальшому, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 05.12.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.10.2025 продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 14 січня 2026 року

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчим суддею. під час обрання запобіжного заходу вже було вирішено, а судом апеляційної інстанції перевірено, питання обґрунтованості підозри ОСОБА_5 з якою погоджується суд і на момент розгляду вказаного клопотання.

Слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження строку застосування щодо нього обмежувального заходу.

За змістом положень Глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Тобто, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення (1); тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується (2); вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого (3); міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців (4); наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання (5); репутацію підозрюваного, обвинуваченого (6); майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (7); наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого (8); дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше (9); наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення (10); розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини (11); ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (12) - (п. п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Крім того, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено продовження існування ризиків, а саме:

-ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду свідчить те, що у разі визнання підозрюваної винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, їй може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а відтак з метою уникнення покарання остання може переховуватися від слідства та суду, в тому числі шляхом виїзду за межі України або на тимчасово окуповану територію;

- ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування (не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення).

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань (ст. 23 КПК України), свідки судом ще не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу вироку відносно підозрюваної. Крім того, ОСОБА_5 може незаконно впливати на інших осіб, невідомих на даній стадії органу досудового розслідування, яким відомі обставини вчинення нею вказаного кримінального правопорушення з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування в цілому.

Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто, у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване відносно підозрюваного.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ч. 1 ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею також приймається до уваги, що в результаті проведення додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, будуть отримані додаткові докази, які можуть бути використані під час судового розгляду кримінального провадження для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні.

На виконання вимог закону слідчий суддя розглядає можливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі перелічені в статті обставини.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час вирішення питання про продовження застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує таке:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, є достатньою та співрозмірною для продовження застосування щодо останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Вищевикладене у своїй сукупності свідчить про те, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній та обмеження її конституційних прав у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини..

При цьому обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя не погоджується з доводами підозрюваної та її захисників про те, що спілкування ОСОБА_5 та ОСОБА_8 стосувалось побутових питань, обговорення погоди, оскільки в матеріалах клопотанна наявні достатні докази обговорення між ними організації та проведення відеозйомки, збору інформації щодо військових об`єктів та військовослужбовців Збройних Сил України, які здійснюють заходи з охорони та оборони території зазначених об`єктів, а також переміщення військової техніки.

Крім того, слідчий суддя не погоджується із позицією сторони захисту про наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків, оскільки в ході розгляду клопотання було встановлено, що ОСОБА_5 не працює, не має постійного місця проживання, не має статусу внутрішньо переміщеної особи. Крім того, стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності у підозрюваної доньки, матері, яка потребує догляду, доказів на підтвердження інших зазначених захисниками обставин.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 411-2 КК України, обставини його вчинення, відсутність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до висновку, щодо необхідності обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задоволити повністю.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, тобто до 30 січня 2026 року включно.

Повний текст ухвали проголошено 05 грудня 2025 року о 15 год. 10 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1