УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового розгляду ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002624 від 28.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0002624 від 28.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 190 України.

Прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , обґрунтовуючи свою позицію тим, що підстав для зміни або скасування запобіжного заходу останньому не вбачається, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу.

У судовому засіданні захисник заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з необґрунтованістю ризиків, подав клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши подані клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді 27.10.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено відповідно до ухвали суду по 25.01.2026.

При розгляді клопотання прокурора, судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість покарання в разі визнання останнього винуватим, характер вчиненого кримінального правопорушення.

Також судом враховується, що Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Поряд з цим, суд вважає необґрунтованим наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки наразі кримінальне провадження № 0002624 від 28.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 190 України, перебуває на стадії судового розгляду, передумовою якого є зібрання стороною обвинувачення всіх необхідних й можливих доказів, які вони вважали достатніми для складання та направлення до суду обвинувального акта, відтак на даній стадії вказаний ризик неправомірних дій обвинуваченого з метою нашкодити кримінальному провадження є неможливим.

Крім цього, на переконання суду, прокурором під час розгляду клопотання будь-яким чином не доведено, що жоден із більш м`який запобіжних заходів, такий як наприклад домашній арешт, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 зможе більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення, у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 392, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто по 16 березня 2026 року включно.

Заборонити ОСОБА_4 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги у місті Києві.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за першим викликом;

2) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні № 0002624 від 28.10.2025;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно та зобов`язати негайно прибути за адресою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Копію ухвали направити до виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині відмови у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1