Справа № 442/5826/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/925/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2025 року, -

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

встановила:

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення суд, зокрема зазначив, що засуджений ОСОБА_7 , перебуваючи в місцях позбавлення волі, своєю поведінкою не довів свого виправлення та що така поведінка може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання. Крім цього, судом зазначено, що засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_7 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

На цю ухвалу адвокат ОСОБА_6 захисник засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу просить, оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника, ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, - задовольнити, звільнити, - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - умовно-достроково від відбування покарання.

В обґрунтування вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що ОСОБА_7 , сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Протягом строку відбування покарання в установі характеризується позитивно. До поставлених завдань ставився відповідально, вчасно та повністю виконував покладені на нього обов`язки, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений адміністрацією установи. Режим відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з оточуючими, адекватно реагує на критику. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у диференційованого виховного впливу "Підготовка до звільнення". Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, завжди робить для себе позитивні висновки. Підтримую соціально корисні зв`язки з рідними та близькими шляхом листування та телефонних розмов. Завжди підвищує свій наявний загальноосвітній рівень та вдосконалює наявні професійно-технічні навички.

На думку захисника, ОСОБА_7 , став на шлях виправлення й перевиховання, довів, що може бути умовно - достроково звільнений від відбуття покарання.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_7 , в зв`язку з інвалідністю та наявними захворюваннями, не може виконувати роботи так як йому протипоказана фізична праця.

Підкреслює, що на утриманні ОСОБА_7 , перебуває син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стверджує, що у разі звільнення ОСОБА_7 , звернеться до місцевого центру зайнятості, де буде запропоновано інформаційні та консультаційні послуги і вакансії з урахування професійного досвіду так як на даний час є посади водія.

Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора про законність ухвали суду, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від покарання, суд першої інстанції врахував надану характеристику, затверджену 11.08.2025 начальником ДУ «ДВК-40» ОСОБА_10 , згідно якої засуджений ОСОБА_7 з 30.11.2021 знаходиться в місцях позбавлення. За час відбування покарання один раз заохочувався, до дисциплінарної відповідальності притягувався 4 рази, стягнення погашені, не працевлаштований. Результати реалізації заходів індивідуальної програми виконані частково. Бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий несистемний характер. Усвідомлює, що потребує змін, але нічого для цього не робить. Не бере участі в програмах/заходах. Оцінений як такий, що не довів свого виправлення. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик ймовірної небезпеки для суспільства середній.

Встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2022 року за ч.1 ст.121 КК України до 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі. Початок строку 28.11.2021. Кінець строку 28.05.2027.

Суд першої інстанції заслухав засудженого, захисника, представника виправної установи, думку прокурора, ретельно дослідив усі обставини та матеріали особової справи ОСОБА_7 й на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності дійшов правильних висновків, які виклав у судовому рішенні й з якими погоджується колегія суддів.

На переконання колегії суддів, процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника про те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, позитивні характеристики, наведені захисником, не спростовують установлених судом першої інстанції обставин щодо неповноти виконання індивідуальної програми, відсутності системного прогресу в поведінці та того, що бажання змінити своє життя має «поодинокий, несистемний характер». Ці висновки прямо відображені у характеристиці адміністрації установи, яку суд першої інстанції належно оцінив та обґрунтовано поклав в основу рішення. Таким чином, формальна відсутність порушень режиму та наявність одного заохочення сама по собі не є доказом виправлення у розумінні ст. 81 КК України.

Крім цього, твердження захисника про нібито ігнорування судом стану здоров`я засудженого також не заслуговує на увагу. Матеріали справи свідчать, що суд першої інстанції дослідив усі подані документи, однак захворювання та інвалідність ОСОБА_7 не спростовують висновку про відсутність у нього сталих позитивних змін поведінки, які є обов`язковою умовою застосування умовно-дострокового звільнення. Стан здоров`я може враховуватися лише в контексті поведінкових та корекційних результатів, однак сам по собі не замінює фактичного доведення виправлення.

Довід захисника про наявність у засудженого неповнолітнього сина не може розглядатися як підстава для умовно-дострокового звільнення. Закон не передбачає автоматичного застосування умовно-дострокового звільнення на підставі сімейних обставин. Зазначена обставина була врахована судом першої інстанції, однак вона не переважає встановлені недоліки в поведінковій динаміці засудженого.

Посилання захисника на можливість подальшого працевлаштування після звільнення є лише прогнозом щодо майбутньої поведінки засудженого. Проте закон вимагає оцінки реальних результатів виправлення на момент розгляду, а не припущень щодо його можливої позитивної поведінки після умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки тих самих фактичних даних, які були ретельно перевірені судом першої інстанції і не знайшли свого підтвердження як достатні та переконливі підстави для умовно дострокового звільнення.

Колегія суддів не встановила будь-яких нових обставин, які б спростовували висновки суду або свідчили про істотні позитивні зміни в поведінці засудженого, що дають підстави для його умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, судовий розгляд зазначеного клопотання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.

При цьому, колегія суддів, апеляційного суду, вважає за необхідне, звернути увагу, суду першої інстанції на наступне, так, згідно матеріалів справи, з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 звертався його захисник адвокат ОСОБА_6 , разом з тим в резолютивній частині ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2025 року зазначено про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, доцільним в даному випадку є виправлення описки.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви захисника засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4