печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представників власника майна - адвоката: ОСОБА_3 , директора ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина» - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/12536/23-к від 03.04.2023 у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019,-

ВСТАНОВИВ:

09.10.2025 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/12536/23-к від 03.04.2023 у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/12536/23-к від 03 квітня 2023 року в рамках кримінального провадження № 0001170 від 20.08.2019, накладено арешт на нерухоме майно, власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», зокрема на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Так, в рамках кримінального провадження № 0001170 від 20.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191 КК України ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/12536/23-к від 03.04.2023 задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва Другого управління прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора про накладення арешту на майно та визначення порядку зберігання речових доказів, шляхом визначення порядку виконання ухвали про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 року та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на нерухоме майно, власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), зокрема, на - об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1; передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження, збереження їхньої економічної вартості, майно власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), зокрема: - об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1; заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ідентифікаційний код 41037901) та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно вказаного нерухомого майна ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» ().

Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та статуту Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» (Код ЄДРПОУ: э32286611) (далі - «Санаторій «Курорт Орлівщина» та/або Санаторій) створене шляхом перетворення, в зв`язку з припиненням Дочірнього підприємства «Санаторій «Новомосковський» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У володінні і користуванні «Санаторій «Курорт Орлівщина» на праві господарського відання знаходиться майно, передане ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», у тому числі: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, який розташований за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

«Санаторій «Курорт Орлівщина» є фактичним володільцем та користувачем на праві господарського відання нерухомого майна, на яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року у справі №757/12536/23-к було накладено арешт.

Право господарського відання за «Санаторій «Курорт Орлівщина» на вищезазначене нерухоме майно належним чином зареєстровано 10.01.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру.

Отже, арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року у справі №757/12536/23-к, фактично перешкоджає здійсненню законній господарській діяльності «Санаторій «Курорт Орлівщина», у якого фактично заходиться у володінні та користування арештоване майно.

Сторона захисту вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку держави, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майно. Вказана правова позиція висвітлена у постанові Верховного суду від 28.08.2024 р. по справі № 947/36027/21.

Згідно з інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» зареєстровано право власності на комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2010 р. № 2-4727/10.

Виходячи зі змісту вказаного рішення суду, судом встановлено, що «на підставі свідоцтва про право власності на комплекс приміщень санаторію «Новомосковський» від 14.11.2000 року, виданого на підставі розпорядження голови Новомосковської районної ради № 206 від 14.11.2000 року, ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» є власником цілого комплексу приміщень санаторію «Новомосковський», розташованого в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, до складу якого входять: літ. «А» - лікувальний корпус (спальний корпус № 4), загальною площею 3760,9 кв.м; літ. «Б» - клуб-їдальня, загальною площею 1426,5 кв.м; літ. «В» - лікувальний корпус (спальний корпус № 1), загальною площею 2288,6 кв.м; літ. «Г» - лікувальний корпус (спальний корпус № 3), загальною площею 739,3 кв.м; літ. «Д» - лікувальний корпус з бюветом, загальною площею 178,6 кв.м; літ. «Е» - лікувальний корпус (спальний корпус № 2), загальною площею 323,4 кв.м; літ. «З» - лікувальний корпус (спальний корпус № б/н), загальною площею 37,6 кв.м; літ. «И» - кафе; літ. «Ж» - насосна станція питної води з резервуаром, загальною площею 148,7 кв.м; літ. «К» - трансформаторна, літ. «Л» - убиральня; літ. «М» - сторожка; літ. «Н» - сарай; літ. «О» - сарай; літ. «П» - літній кінотеатр; літ. «Р» - альтанка; літ. «С» - склад; літ. «Т» - пральня; літ. «У» - сторожка; літ. «Ф» - гаражі, загальною площею 466,1 кв.м; літ. «Х» - продуктовий склад; літ. «Ц» - котельня, загальною площею 192,8 кв.м; літ. «Ч» - танцмайданчик; літ. «Ш» - насосна; літ. «Є» - вхід в підвал; літ. «Ю» - башта водонапірна; літ. «Я» - насосна станція мінеральної води, загальною площею 20,0 кв.м; № 1-3 огорожа; № 4-5 замощення, а також газопровід високого тиску; магістральний водопровід КНС та каналізаційний колектор; електромережі; теплотраса; мережі водопостачання; каналізаційні мережі; слабо-точні мережі; мінералопровід та рятувальна станція з пляжем.

На вказаній земельній ділянці відповідачем, на виконання прийнятих на себе зобов`язань по інвестиційному договору від 01.04.2007, укладеному з ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» в особі ДП «Санаторій «Новомосковський» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», самочинно були збудовані наступні об`єкти нерухомості: навіси літ. «б1», «г2», «е», «щ», навіси літ. «2е», «2п», «2р»; прибудову літ. «И1»; будівлю компресорної літ. «Щ»; будівлю охорони літ. «Ю»; спальний корпус № 8 літ. «2В»; спальний корпус № 9 літ. «2Б»; спальний корпус № 6 літ. «2Г»; спальний корпус № 7 літ. «2Д»; бювет літ. «2Є»; котельні літ. «2Ж», «2З»; тераси літ. «2б», «2в», «2г»; павільйон літ. «2И»; сараї літ. «2Н», «2У»; фундамент літ. «ф-т», а також провів реконструкцію наступних будівель: переобладнав з лікувального корпусу з бюветом літ. «Д» адміністративний корпус літ. «Д»; переобладнав з лікувального корпусу (спальний корпус б/н) літ. «З» будинок відпочинку літ. «З»; переобладнав з кафе літ. «И» цех мінеральної води літ. «И», переобладнав з пральні літ. «Т» господарську будівлю літ. «Т»; переобладнав з прибудови будівлю теслярної літ. «2А»; переобладнав з сторожки літ. «У» сарай «У» та переобладнав з прибудов сарай літ. «2Т» з прибудовою «2т», внаслідок чого було збільшено загальну площу будівлі літ. «Б» їдальня-клуб на 152,0 кв.м; літ. «В» лікувальний корпус № 1 на 16,8 кв.м; літ. «Г» лікувальний корпус № 3 на 504,7 кв.м та зменшено загальну площу лікувального корпусу № 2 літ. «Е» на 10,3 кв.м, що стверджується технічним паспортом та зведеним актом вартості будівель та споруд належних ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

У зв`язку з цим, судом були задоволені позовні вимоги закритого акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця» в особі дочірнього підприємства «Санаторій «Новомосковський» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (на даний час - «Санаторій «Курорт Орлівщина») та визнано право власності на ціле майно, що становить собою комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 та складається з наступних побудов: лікувальний корпус № 4 літ. «А»; навіси літ. «а», «б», «б1», «г2»; прибудови літ. «А1», «В1», «г», «г1»; їдальня-клуб «Б»; входи в підвал «б2», «в1»; лікувальний корпус № 1 літ. «В»; тамбур літ. «в»; лікувальний корпус № 3 літ. «Г»; адміністративний корпус літ. «Д»; навіси літ. «е», «д2», «д», «т», «х»; лікувальний корпус № 2 літ. «Е»; будівлі насосної літ. «Ж», «Ш»; будинок відпочинку літ. «З»; цех мінеральної води літ. «И»; прибудови літ. «И1», «о», «Ц1», «Ц2», «2т»; вбиральні літ. «Л», «2Ю»; свердловини літ. к-к3; сторожка літ. «М»; сараї літ. «О», «У», «2Н», «2О», «2П», «2С», «2Т», «2У»; літній кінотеатр літ. «П»; прибудови літ. «П1», «П2»; кіоск літ. «Р»; альтанка літ. «р»; альтанки літ. «2І», «2Л», «2М», «2Ф», «2Х», «2Ц», «2Я», «3А»; склади літ. «С», «Х»; господарська будівля літ. «Т»; гаражі літ. «Ф», «І»; котельні літ. «Ц», «2Ж», «2З»; побутова будівля літ. «Ч»; будівля компресорної літ. «Щ»; навіси літ. «щ», «2е», «2П», «2Р»; будівля охорони літ. «Ю»; будівля свердловини літ. «Я»; спальний корпус № 9 літ. «2Б»; тераси літ. «2б», «2в», «2г»; спальний корпус № 8 літ. «2В»; спальний корпус № 6 літ. «2Г»; спальний корпус № 7 літ. «2Д»; рятувальна станція літ. «2Е»; бювет літ. «2Є»; павільйон літ. «2И»; контейнери літ. «2Ч», «2Щ»; навіс літ. «2Ш»; водонапірна башта літ. «вод.»; трансформаторна літ. «Тп»; фундамент літ. «ф-т»; пожежні резервуари літ. «П/Р», «П/Р1»; спорудження № 1, № 6-10, № 15-20, № 23-35; ємності № 11-14, № 21, № 22, замощення І-ІІІ.

Отже, свідоцтвом про право власності від 14.11.2000 та вказаним судовим рішенням підтверджується та обставина, що будівництво спірного комплексу будівель та споруд було здійснено особисто ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» і після набуття Україною незалежності 24 серпня 1991 року, є його власністю. Відповідно вказане нерухоме майно не було набуто загальносоюзними громадськими організаціями колишнього Союзу РСР, і відповідно введений постановою Верховної ради Української РСР «Про захист суверенних прав власності Української РСР» від 29.11.1990 р. № 506 мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності і власника державного майна до введення в дію Закону Української РСР про роздержавлення майна, не розповсюджується на вказане нерухоме майно, яке не є державною власністю.

Це визнано самою державою Україна шляхом видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та його реєстрацію за ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», в якому зазначено форму власності - колективна, а в подальшому додатково встановлено судовим рішенням по цивільній справі.

ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» та «Санаторій «Курорт Орлівщина» продовжує за власні та залучені кошти здійснювати будівництво та реконструкцію вищевказаного комплексу будівель та споруд, що підтверджується наступними документами:

- Дозволом на виконання будівельних робіт Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю № 21 від 02 грудня 2005 року щодо реконструкції системи водовідведення;

- Розпорядженням голови Новомосковської районної державної адміністрації від 24.06.2005 № 843, про надання дозволу на виконання проектних робіт по будівництву та розміщенню очистних споруд санаторію «Новомосковський», розташованого на території Орлівщинської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області;

- Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 15.12.2005 щодо об`єкту будівництва - реконструкції системи водовідведення Дочірнього підприємства «Санаторій «Новомосковський» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» Дніпропетровської області (очисні споруди);

- Актом робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінчених капітальним ремонтом будівлі, споруди, приміщення від 01.03.2008 щодо прийняття в експлуатацію «капітального ремонту санвузлів спального корпусу № 4 ДП «Санаторій «Новомосковський» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця»;

- Актом від 06.09.2004 про прийняття в експлуатацію робочою комісією закінченого будівництвом окремої будівлі ДП «Санаторій «Новомосковський» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» - спальний корпус № 4 (IV поверх);

- Актом робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом будівлі, споруди, приміщення від 10.04.2006 щодо прийняття в експлуатацію І-у чергу спального корпусу № 1 на 48 ліжок, курортну поліклініку і ванне відділення ДП «Санаторій «Новомосковський»;

- Актом готовності об`єкта до експлуатації від 29.11.2018 щодо прийняття в експлуатацію робіт «Будівництво очисних споруд з використанням існуючих будівель насосної станції продуктивністю 120 м3 на добу на території ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина»;

- Витягом з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 17.11.2021 Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо нового будівництва спального корпусу на два номери за адресою: АДРЕСА_1;

- Витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 07.08.2020 Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо реконструкції спального корпусу № 6 за адресою: АДРЕСА_1;

- Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 13.02.2013 щодо Реконструкції кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» під культурно-діловий комплекс «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

- Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 06.08.2013 щодо Реконструкції корпуса № 3 санаторію «Новомосковський», розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

- Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки № 03 від 24.04.2013 «Курортної поліклініки з басейном на території санаторію «Новомосковський у селі Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області»;

- Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки № 22 від 29.08.2016 щодо реконструкції спального корпусу № 6 для покращення умов оздоровлення на території ТОВ «Санаторій «Курорт орлівщина»;

- Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки № 23 від 29.08.2016 щодо «Будівництва прибудови до адміністративного корпусу за адресою: ТОВ «Санаторій «Курорт орлівщина» АДРЕСА_1;

- Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки № 27 від 29.08.2016 щодо нового будівництва спального корпусу на 2 номери для покращення умов оздоровлення на території ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина»;

- Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки № 20 від 29.08.2016 щодо будівництва очисних споруд для потреб ТОВ «Санаторій «Курорт орлівщина»;

- Договором підряду № 28 від 06.09.204 з ТОВ «Каскад» на реконструкцію спального корпусу № 1 ДП «Санаторій «Новомосковський»;

- Підрядним контрактом № 53 по капітальному ремонту санвузлів спального корпусу № 4 ДП «Санаторій «Новомосковський» від 10.01.2008 з ПП «Будмонтажналадка»;

- Договором № 2/3/20 від 16.03.2020 з ТОВ «Декма ЛТД» щодо виготовлення та монтажу тимчасової відкритої збірно-розбірної літньої площадки в кількості 2 штуки до будівлі культурно-ділового комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

- Договором № 1/2/20 від 17.01.2020 з ТОВ «Декма ЛТД» щодо виготовлення та монтажу тимчасових збірно-розбірних дерев`яних конструкцій з терасою у кількості 6 штук;

- Договором № 21 від 15.08.2005 з ТОВ «Днепрорембуд» щодо виконання робіт по реконструкції системи водовідведення ДП «Санаторій «Новомосковський»;

- Договором генпідряду № 01 від 01 червня 2020 року з ТОВ «МБК «Бастіон» щодо виконання будівельно-монтажних робіт щодо «Будівництва курортної поліклініки з басейном, який знаходиться за адресою: с. Орлівщина, Новомосковський район, Дніпропетровська область»;

- Повідомленням про початок виконання будівельних робіт щодо «Будівництва курортної поліклініки з басейном, який знаходиться за адресою: с. Орлівщина, Новомосковський район, Дніпропетровська область»;

- Підрядним контрактом № 52 від 08.01.2008 з ПП «Будмонтажналадка» по реконструкції спального корпусу № 3 (3 поверх);

- Договором купівлі-продажу № 22-09-2021 від 22.09.2021 з ФОП ОСОБА_5 щодо придбання комплекту МАФ (тимчасової споруди) з брусу у зібраному вигляді;

- Договором підряду № 18 від 05.07.2006 з ТОВ «Каскад» на реконструкцію спального корпусу № 3 ДП «Санаторій «Новомосковський»;

- Договорм підряду № 31 від 6.09.2004 з ТОВ «Каскад» на капітальний ремонт спального корпусу № 2 ДП «Санаторій «Новомосковський»;

- Актами Дочірнього підприємства «Санаторій «Новомосковський» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» про прийняття об`єктів в екплуатацію: від 31.08.13 корпусу № 3; від 14.10.2013 корпусу №7 (роботи по підключенню корпуса до системи теплопостачання міні котельні № 3); від 30.08.2013 спального корпусу № 3 (загальнобудівельні роботи по реконструкції корпуса, спеціальні роботи по ремонту систем каналізації, водопроводу, електропостачання, радіо та телевізійного зв`язку); від 30.08.2013 спального корпусу № 3 (роботи по монтажу пожарної сигналізації приміщення корпусу); від 30.09.2013 щодо виконання робіт по будівництву огороджування господарських майданчиків території санаторія; від 16.09.2013 щодо робіт по заміні мереж водопроводу ГВП від котельні до ідальні, господарчих приміщень; від 08.06.2013 щодо виконання робіт по облаштуванню дитячого майданчика та майданчика дозвілля; від 14.05.2013 щодо робіт по будівництву огоджування КДК «ІНФОРМАЦІЯ_2»; від 28.12.2016 щодо робіт по заміні труб зовнішніх мереж водогону рапи від скважин до приміщення поліклініки на території ДП «Санаторій «Новомосковський»; від 28.07.2017 щодо робіт по поставці, монтажу та налаштування обладнання; від 06.07.2017 щодо виконання робіт по поставці та монтажу кондиціонерів в примізщенні спального корупусу № 2; від 25.02.2017 щодо ремонтних робіт санітарної кімнати поліклініки на території ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина» від 25.02.2017; від 25.02.2017 щодо ремонтних робіт залів ідальні і центрального холу корпусу № 1; від 30.03.2017 щодо ремонтних робіт санітарних кімнат; від 30.03.2017 щодо робіт по улаштуванню системи вентиляції в ванному відділенні поліклініки; від 06.07.2017 р. щодо устрою фонтану та монтажу паркового фонтана; від 10.04.2017 щодо перекладки кахелю, фарбуванню стін та стелі, устрій перегородок, ремонт сантехніки, дверей; від 16.09.2017 щодо улаштування замощення з тротуарної плитки стежок від корпусу № 4 до приймального відділення; від 12.06.2017 щодо робіт по устрою поливу; від 2017 року про устрій пляжної зони; від 2017 року щодо капітального ремонту житлових кімнат та службових приміщень корпусу № 2; від 2017 щодо капітального ремонту холів та коридорів корпусу № 2; від 2017 щодо огородження території; від 2017 щодо капітального ремонту холів та коридорів корпусу № 2; від 12.06.2017 щодо устрою системи поливу; від 28.12.2016 щодо улаштування підогріву соленої води в ванному комплексі санаторію; від 28.12.2016 щодо заміни труб теплопостачання і водопостачання спального корпусу № 2; від 28.12.2016 щодо ремонту системи опалення спального корпусу № 2; від 15.03.2017 щодо заміни покриття підлоги в коридорі поліклініки; від 28.02.2017 щодо ремонтних робіт приміщень поліклініки; від 07.03.2017 щодо устрою системи вентиляції ванного відділення поліклініки корпуса № 1; від 25.02.2017 щодо ремонтних робіт приміщень корпусу № 1; від 25.02.2017 щодо ремонтних робіт приміщень корпусу № 3; від 20.09.2017 р. щодо улаштування замощення з тротуарної плитки на майданчику перед клубом-їдальнею; від 31.03.2017 щодо вентиляції поліклініки; від 31.07.2017 щодо влаштування павільйону; від 2019 року про введення в експлуатацію після будівельно-ремонтних робіт внутрішніх приміщень правого крила 1-го та 2-го поверхів корпусу № 1.

Матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів того, що «Санаторій «Курорт Орлівщина» або ПрАТ «УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ» вчиняла дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна. Навпаки, наведена вище інформація підтверджує, що обсяг вказаного нерухомого майна ПрАТ «УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ» значно збільшився за рахунок будівництва нових будівель та споруд за рахунок власних та залучених грошових коштів. Єдиним власником нерухомого майна згідно наданої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ПрАТ «УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ» володіння, яким на праві господарського відання належить «Санаторій «Курорт Орлівщина» .

17.03.2023 було укладено між ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина», як балансоутримувачем- володільцем (Сторона-1), військовою частиною НОМЕР_1 (Сторона-2) та Квартально-експлуатаційним відділом м. Дніпро було укладено договір № 17/03.3-23, згідно із яким Сторона-1 надає Стороні-2 можливість на спільне тимчасове користування нерухомим майном, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 3737 кв.м.

В подальшому, 14.08.2023 між ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина», як володільцем (Сторона-1), військовою частиною НОМЕР_2 (Сторона-2) та Дніпровським квартирно-експлуатаційним управлінням було укладено договір № 14/08.1-24, згідно із яким Сторона-1 надає Стороні-2 можливість на спільне безоплатне тимчасове користування нерухомим майном, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина» має ліцензію на надання медичних послуг, акредитаційний сертифікат вищої категорії, сертифікати відповідності проживання, харчування, договір оренди землі з Новомосковською районною адміністрацією 5,3 га, договір оренди землі 2,8 га з Новомосковським лісгоспом, договори на поставку електроенергії, газу, води, вивіз твердих і побутових відходів, має власні очисні споруди та інші споруди, які не є під арештом, кваліфікований медичний і обслуговуючий персонал (125 робочих місць), автотранспорт та інше. Надає послуги з реабілітації військовослужбовців і інших.

Подальше існування арешту з забороною розпорядження та користування, приведе до втрати робочих місць, профілю підприємства, унеможливить надання послуг з реабілітації пораненим бійцям, а також втратить силу договір з військовою частиною.

«Санатоій «Курорт Орлівщина», що розташований на базі спірного нерухомого майна добросовісно декларує та надає 50 % ліжкового фонду під потреби ЗСУ і переселенців.

Вказаний санаторій один із перших вже 25.02.2022 прийняли переселенців з м. Попасне 80 осіб, а вже до 1 березня розмістили 360 переселенців і утримували на безоплатній основі до 1 травня 2023 року та продовжуємо утримувати і до цього часу, надаючи послуги проживання, харчування, медичні послуги 38 особам з тимчасово окупованих територій.

Як вже зазначалось, санаторій частину ліжкового фонду передали під потреби ЗСУ, витрачаючи щомісячно під ці потреби від 800 тис.грн. в літній період та до 1,5 млн.грн. в осінній, зимовий та весняний періоди.

Щомісячно санаторій проводить медично-психологічну реабілітацію військовослужбовців від 80 до 100 чоловік на замовлення ЗСУ, а також демобілізованим військовослужбовцям на замовлення районних, міських управлінь праці.

Санаторій активно співпрацює з місцевою громадою надаючи на їх замовлення на безоплатній основі послуги пов`язані з побутовими проблемами звільнених в запас воїнів ЗСУ тощо.

Також, з 2020 року санаторій веде будівництво курортної поліклініки, де буде розміщено унікальний центр реабілітації, розрахований на одночасне проведення реабілітації до 30 військовослужбовців в день. Станом на даний час велися оздоблювальні роботи на об`єкті. Однак, внаслідок накладних арештів на майно санаторію, мало наслідком зупинення виконання подальших робіт та неможливості залучення інвестицій для завершення вказаного реабілітаційного центру.

Внаслідок накладеного арешту, санаторій «Курорт Орлівщина» не має можливості залучати кошти інвесторів для подальшого розвитку та будівництва санаторію.

В умовах сьогодення, санаторій забезпечує робою 127 працівників, місячний фонд оплати праці становить 2,5 млн.грн., щомісячно санаторій нараховує та сплачує значні податки та збори.

Подальше існування арешту із забороною розпорядження та користування, призведе до втрати робочих місць, яке в даний воєнний час є прерогативою для населення. Це також призведе до значного зменшення надходжень податків до бюджету та занепаду санаторію.

Також стороною захисту в клопотанні зазначено, що з аналогічних питань вже було прийнято ухвалу слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва 01 листопада 2024 р. по справі № 757/26764/24-к, якою було частково задоволено клопотання про скасування арешту майна Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій «Хмільник», та скасовано заборону користування, встановлено спірною ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 р. по справі № 757/12536/23-к щодо іншого нерухомого майна, належного на праві господарського віддання іншій юридичній особі з аналогічних підстав.

На думку «Санаторій «Курорт Орлівщина» ухвала не містить доказів існування загрози приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, на яке було накладено арешт. Навпаки з урахуванням інформації наведеної вище майно підтримується в належному стані, забезпечується його функціональне використання.

Стороною обвинувачення не доведено, чому саме такий спосіб обтяження сприятиме меті кримінального провадження. Обтяження у вигляді арешту майна вже є неспівмірним з конституційним правом власності. Окремо слід врахувати певну невизначеність законодавства України щодо набуття права власності, яке належало профспілкам та наявність суперечливої судової практики з цього приводу. Протягом строків досудового розслідування сторона обвинувачення мала достатньо часу для виконання завдань кримінального провадження. Тобто, станом на сьогодні жодної необхідності у застосуванні такого заходу як арешт майна не має. Подальше існування обтяжень у вигляді арешту майна, з забороною використання належного ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на праві приватної власності майна, негативно впливає на нормальну господарську діяльність «Санаторію «Курорт Орлівщина».

Майно, на яке за ухвалами накладений арешт, належить на праві власності ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» та знаходиться у володіння та фактичному користування на права господарського відання у ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина» право власності на зазначене майно станом на день звернення із цим клопотанням не оскаржено та не скасовано у визначеному законом порядку. Десятиліттями ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» мирно і відкрито володіла нерухомим майном, утримувала його, здійснювала відповідне розпорядження на підставі правовстановлюючих документів, виданих уповноваженими державними органами в порядку чинних нормативно-правових актів.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 та директор ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина» - ОСОБА_4 , в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали та просили задовольнити.

Представник Офісу Генерального прокурора у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином. Прокурор другого відділу першого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 через канцелярію суду подав за печення на вказане клопотанні, просив відмовити, зазначивши, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 за підозрою ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. З ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 255 ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, а також ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 191 ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 240, ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням цього провадження встановлено, що майно розташоване на території України та перебувало у віданні загальносоюзної громадської організації, а на момент створення Федерації професійних спілок України, ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», ЗАТ «Укрпрофтур» тощо, перебувало у державній власності, та не могло бути відчужене без згоди його власника - держави в особі Фонду державного майна України.

Однак, з метою незаконного заволодіння державним майном службові особи Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофтур», «Укрпрофоздоровниця», та створених ними суб`єктів господарювання, за попередньою змовою з іншими особами організували подачу до відповідного структурного підрозділу міських державних адміністрацій заяв про оформлення права колективної власності та додатків до них для подальшого, незаконного отримання свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна, що перебуває в їх (Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофтур», «Укрпрофоздоровниця», та створених ними суб`єктів господарювання, тощо) віданні, за відсутності правовстановлюючих документів на це майно.

Таким чином дії осіб, причетних до реалізації вищезазначеної схеми осіб, спрямовані на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а також на приховання і маскування незаконного походження таких доходів, володіння ними, прав на такі доходи, джерел їх походження, а так само пов`язані із набуттям, володінням та використанням доходів, одержаних злочинним шляхом.

Унаслідок указаних протиправних дій із державної власності вибули об`єкти нерухомого майна, що завдало збитки державі в особі Фонду державного майна України в особливо великих розмірах.

Зібрані під час досудового слідства докази вказують на те, що вищезазначені об`єкти нерухомості є об`єктом протиправного посягання службових осіб правоохоронних органів, працівників Федерації професійних спілок України (), ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), ПрАТ «Укрпрофтур» () та інших фізичних та юридичних осіб.

Майно не могло на законних підставах перейти у власність Федерації незалежних профспілок України, яке згодом остання передала до статутного фонду ПрАТ «Укрпрофоздоровниці» (), оскільки майно перейшло у державну власність відповідно до вищезазначених положень нормативно - правових актів.

Зазначене свідчить про те, що усе майно, передане Федерації професійних спілок України (), ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), ПрАТ «Укрпрофтур» () та у подальшому інших фізичних та юридичних осіб є державною власністю.

Встановлено, що ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» є засновником ТОВ «Санаторій Курорт Орлівщина». Разом з цим, органом досудового розслідування отримано інформацію про об`єкти нерухомого майна, що перебувають у володінні ТОВ «Санаторій Курорт Орлівщина» на території села Орлівщина Дніпропетровської області, які ними набуті у незаконний спосіб та у найближчий час плануються до відчуження.

Оскільки об`єктом кримінально протиправних дій службових осіб є нерухоме майно, що перебуває у володінні ТОВ «Санаторій Курорт Орлівщина», постановою слідчого у кримінальному провадженні прийнято рішення про визнання такого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката, директора ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина», вивчивши заперечення прокурора, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 за підозрою ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. З ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 255 ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, а також ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 191 ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 240, ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/12536/23-к від 03 квітня 2023 року в рамках кримінального провадження № 0001170 від 20.08.2019, накладено арешт на нерухоме майно власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», зокрема на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, який розташований за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, та передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження, збереження їхньої економічної вартості, майно власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), зокрема: - об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, який розташований за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

Заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ідентифікаційний код 41037901) та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно вказаного нерухомого майна ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» ().

Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та статуту Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» (Код ЄДРПОУ: э32286611) (далі - «Санаторій «Курорт Орлівщина» та/або Санаторій) створене шляхом перетворення, в зв`язку з припиненням Дочірнього підприємства «Санаторій «Новомосковський» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У володінні і користуванні «Санаторій «Курорт Орлівщина» на праві господарського відання знаходяться майно, передане ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», у тому числі: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, який розташований за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

«Санаторій «Курорт Орлівщина» є фактичним володільцем та користувачем на праві господарського відання нерухомого майна, на яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року у справі № 757/12536/23-к було накладено арешт.

Право господарського відання за «Санаторій «Курорт Орлівщина» на вищезазначене нерухоме майно належним чином зареєстровано 10.01.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року у справі № 757/12536/23-к, фактично перешкоджає здійсненню законній господарській діяльності «Санаторій «Курорт Орлівщина», у якого фактично заходиться у володінні та користування арештоване майно.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальних частин ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2025 при накладенні арешту та передачі майна управління за договором Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів слідчий суддя виходив з того, що на даному етапі досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту майна з метою збереження речових доказів, що є доцільним та співмірним заходом забезпечення кримінального провадження.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється на протязі тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для подальшого обмеження ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина» у праві розпорядження належним йому майном.

Із матеріалів провадження вбачається, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна як його арешт, оскільки невжиття заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, враховуючи що санкція статті Кримінального кодексу України, відповідно до якої кваліфіковано дії підозрюваного у кримінальному провадженні, передбачає вид покарання у вигляді конфіскації майна, може призвести до його відчуження, а слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується з доводами заявника, щодо необхідності скасування арешту майна, яке було накладено та тимчасово вилучене майно в частині заборони користування, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На теперішньому етапі досудового розслідування потреби досудового розслідування не можуть виправдовувати таке втручання у права та інтереси власника майна як позбавлення права розпоряджатися майном. Для досягнення завдань такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна достатнім буде позбавлення права лише відчужувати майно, оскільки заборона розпоряджатися майном буде не тільки надмірно обмежувати проживання зареєстрований там осіб.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Що стосується розгляду клопотання ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина» в частині скасування передачі майна в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, застосованого ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справах № 757/12536/23-к від 03.03.2023 у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019, то слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 ст. 9 КПК України передбачено, що у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до статті 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд (рішення від 06.03.2018, справа № 243/6674/17-к, провадження № 51-499км17).

В даному випадку, діючим кримінально-процесуальним кодексом України, на противагу вирішенню іншого питання (накладення арешту та скасування арешту майна), не передбачено, ні в апеляційному, ні в іншому порядку перегляд рішення про передачу активів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, що істотно порушує право осіб на ефективний засіб юридичного захисту.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду слідчим суддею питання щодо скасування передачі активів в управління Національного агентства України.

За таких обставин, враховуючи, що питання про передачу активів в управління Національному агентству, відповідно до положень КПК України та Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» є похідним і напряму залежить від арешту майна, який повинен передувати, тому слідчий суддя вважає за можливе, з метою забезпечення права осіб на ефективний засіб юридичного захисту, розглянути в цій частині клопотання адвоката ОСОБА_3 та застосувати аналогію закону, за правилами, закріпленими в Главі 17 КПК України.

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі 757/12536/23-к від 03.03.2023 передано в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () нерухому майно, питання про зняття арешту з якого порушується заявником у цьому клопотанні.

Відповідно до абзацу 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Тобто, з вимог вказаної статті вбачається, що сума або вартість активів повинна дорівнювати або перевищувати 200 розмірів мінімальної заробітної плати на 1 січня, при цьому ст. 100 КПК України встановлює вимогу визнання активів речовими доказами вартістю більше ніж 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 1 Закону, управління активами - це діяльність із володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості або реалізація таких активів чи передача їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд також наголошує на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

З`ясовуючи, чи дотримано цієї вимоги, Суд визнає, що держава має право користуватися широкими межами свободи розсуду як у виборі засобів примусового виконання наказів, так і у з`ясуванні виправданості наслідків такого виконання наказів у світлі загальних інтересів - виконання, що спрямоване на досягнення мети, поставленої даним законом. У таких сферах, як житлова, що відіграє центральну роль у забезпеченні добробуту й економічної політики в сучасному суспільстві, Суд поважатиме законодавчі рішення, якщо вони відповідають загальним інтересам і ґрунтуються на чітко сформульованому розумному вмотивуванні (рішення у справі «Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84, рішення від 19 грудня 1989 р., п. 48, та у справі «Шассанью та інші проти Франції» (Chassagnou and Others v. France) [GC], від 29 квітня 1999 р., заяви №№ 25088/94, 28331/95 та 28443/95, п. 75). Рішення у справі «"Іммобільяре Саффі" проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [GC] від 28 липня 1999 р., заява № 22774/93, п. 49.

Так, у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» заявники скаржились на те, що постанова муніципалітету міста Стокгольм, яка дозволяла місцевій владі відчужувати за своїм бажанням практично без обмежень будь-яку власність, порушувала їхнє право власності за статтею 1 Протоколу №1. Суд ухвалив, що хоч подібне відчуження теоретично залишало за власниками право користуватися та розпоряджатися своєю власністю, однак практично їхні можливості робити це були обмежені настільки, що застосування шведського закону справді порушувало їхнє право на вільне володіння своїм майном. Розглянувши справу, Суд також підкреслив свою думку про те, що Конвенція у цілому вимагає збереження балансу між інтересами суспільства і основними правами людини, та зауважив, що у випадку позбавлення власності, встановлені обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування.

Аналізуючи вказані норми, слідчий суддя приходить до висновку, що, основною метою застосування судом такого заходу обмеження права власності, як передача активів в управління Національному агенству, було забезпечення їх збереження та збереження їх економічної вартості.

Разом з тим, слідчому судді стороною обвинувачення не надано даних про спрямування дій для проведення оцінки та отримання звіту про оцінку активів, зокрема вказаного майна, які прямо суперечать статті 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» та ст. 100 КПК України.

Тому, слідчий суддя вважає необхідним скасувати, застосовані ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/12536/23-к від 03.03.2023, передачу активів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Враховуючи вказане, правова підстава для арешту майна заявника продовжує існувати, в той же час, враховуючи ту обставину, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився та не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження в частині заборони розпорядження арештованим майном, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належного йому майна, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна в частині заборони користування майном, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/12536/23-к від 03.04.2023 у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/12536/23-к від 03.04.2023 у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 в частині заборони користування нерухомим майном, а саме: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, який розташований за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (), і знаходиться на праві господарського відання у володінні Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» (Код ).

Скасувати передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження, збереження їхньої економічної вартості, майно власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (код ЄДРЦОУ 02583780), а саме: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, який розташований за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1