Провадження № 11-кп/824/5166/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000068 від 23.01.2015 року за апеляційними скаргами прокурора відділу Київської міської прокуратури та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України;

визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, ч. 1 ст. 366 КК України;

в задоволенні цивільного позову Прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі ГУ ДПС у м. Києві про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави в особі ГУ ДПС у м. Києві матеріальної шкоди, заподіяної злочинами на суму 7 813 311 (сім мільйонів вісімсот тринадцять тисяч триста одинадцять) грн. - відмовлено;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що він, маючи у період з 07.10.2006 до 19.10.2015 відповідно до примітки № 1 ст. 364 КК України статус службової особи у зв`язку з обійманням посади директора ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія», яка передбачає виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, та функцій зі спеціальними повноваженнями, будучи платником податків ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія», створив структурні підрозділи підприємства, які в період 2014-2015 років здійснювали валютно-обмінні операції по купівлі-продажу валюти у населення, при цьому, директор ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 , умисно, з метою ухилення від сплати податків, у вказаний період занижував фактичний обсяг проведених операцій з купівлі-продажу валюти в податковому обліку підприємства.

Так, ОСОБА_7 , з метою ведення на ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» неофіційного обліку грошових коштів організовано та впроваджено наступний порядок роботи: в кінці кожного робочого дня касири обмінних пунктів валют формують та друкують «звітну довідку про касові обороти валюти». Разом з готівковими коштами (гривні, рублі, долари США та євро) в інкасаторський мішок касир кладе «звітну довідку про касові обороти валюти». Вміст інкасаторського мішку відповідає даним «звітної довідки про касові обороти валюти». Інкасаторський мішок в пункті обміну валют отримує охоронець ПП «Омега» та перевозить в приміщення за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 39 а, де передає касиру-інкасатору. Касир-інкасатор перераховує готівкові кошти, які знаходяться в інкасаторських мішках, звіряє їх вміст із «звітною довідкою про касові обороти валюти» та надає дані спеціалісту, який веде облік в електронному вигляді за допомогою комп`ютера. Спеціаліст вносить отримані дані до загального масиву даних. Крім того, спеціаліст здійснює переміщення грошових коштів між інкасаторськими мішками, разом з інкасатором-касиром формує залишок грошових коштів на початок робочого дня по кожному обмінному пункту валют окремо. Спеціаліст заповнює та підписує документ «Наличие денег в сумке» (Наявність грошей в сумці), який також підписує інкасатор-касир та разом з грошовими коштами поміщує в інкасаторський мішок. Зранку інкасаторський мішок охоронець ПП «Омега» перевозить в конкретний пункт обміну валют та передає касиру. Касир пункту обміну валют отримує інкасаторський мішок, звіряє його вміст з документом «Наличие денег в сумке» та підписує вказаний документ. Грошові кошти отримані касиром використовуються під час валютно-обмінних операцій по купівлі-продажу валюти у населення протягом робочого дня, після чого робочий процес повторюється.

В той же час, невідображений у податковій звітності надлишок готівкових грошових коштів, отриманий від здійснюваної діяльності по обміну валюти, директор ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 , з метою умисного ухилення від сплати податків, особисто вилучав з обігу підприємства, накопичуючи їх за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому використовуючи на власний розсуд.

Так, директором ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 в декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік зазначено доходи, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, зокрема за 2014 рік - 971 184 грн, а також витрати за 2014 рік - 947 599 грн. та відповідно об`єкт оподаткування від усіх видів діяльності для визначення податку на прибуток за звітний (податковий) період за 2014 рік - 23 585 грн.

Проте, відповідно до даних звітних довідок про касові обороти валюти, позитивна різниця (дохід) між купівлею та продажем валюти підприємства за 3 та 4 квартали 2014 року - 9 148 542,26 грн., а отже директором ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 з метою умисного ухилення від сплати податків, не було відображено в податковому обліку підприємства здійснення реальних операцій купівлі-продажу готівкових іноземної та національної валют, що є об`єктом оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на суму 8 745 937,6 грн.

Крім того, директор ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 , діючи з метою умисного ухилення від сплати податків, усвідомлюючи фактичні обсяги здійсненних валютно-обмінних операцій керованим ним підприємством, розуміючи, що відображення їх в повному обсязі в податковому та бухгалтерському обліках підприємства зобов`яже до сплати в бюджет значних податкових зобов`язань з податку на прибуток за 2014 рік, 11 лютого 2015 року, наклав власний електронний цифровий підпис на податкову декларацію ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» з податку на прибуток за 2014 рік із неправдивими розрахунками сум доходів, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, об`єкту оподаткування від усіх видів діяльності та податку на прибуток за звітний (податковий) період, в якій в порушення п.135.2 ст.135, п.п.153.1.3, п.п.153.1.4, п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями, неправомірно занизив належну до сплати в бюджет суму податку на прибуток в розмірі 1 471 925 грн.

З цією метою ОСОБА_7 , маючи безпосередній доступ до засобів телекомунікаційного зв`язку в електронному вигляді вніс завідомо неправдиві відомості до «податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік», який згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є електронним документом, а саме документами, створеними, переданими, збереженими і перетвореними електронними засобами у візуальній формі, про показники ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія». Далі, згідно ст. 6 цього ж Закону, накладаючи електронний підпис, ОСОБА_7 завершив створення електронного документа та направив його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв`язку.

11 лютого 2015 року засвідчена директором ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 податкова декларація підприємства з податку на прибуток за 2014 рік, що містила неправдиві відомості про здійснювану господарську діяльність і відповідно занижений на суму 1 471 925 грн. показник податку на прибуток, який підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду, за вказівкою директора ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 та з його відома за реєстраційним № подана до ДПІ у Дніпровському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві, де вказане підприємство перебувало на податковому обліку, що призвело до фактичної несплати підприємством до бюджету за 2014 рік податку на прибуток на суму 1 471 925 гривень.

Крім того, директором ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма 1-ДФ) за 1 та 2 квартали 2015 року зазначено суми виплачених доходів на користь фізичних осіб з ознакою 101 «Заробітна плата, нарахована (виплачена)», зокрема за 1 квартал 2015 року - 131 733 грн. та за 2 квартал 2015 рік - 132 300 грн. Відповідно до вказаних сум виплачених доходів службовими особами ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» нараховано та перераховано суми військового збору, зокрема за 1 квартал 2015 року 1 976 гривень; за 2 квартал 2015 року 1984 гривень.

Проте, відповідно до змісту друкованих документів під назвою «Звітна довідка про касові обороти валюти» за періоди з 13.03.2015 р. по 16.03.3015 р., з 21.03.2015 р. по 31.03.2015 р., та травень 2015 р. (крім 10.05.2015 р.), які вилучені у ході обшуку 05.08.2015 р., загальна сума гривень, виданих фізичним особам, за результатами обмінних операцій, проведених структурними підрозділами ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» (пунктами обміну валюти) за період з 13.03.2015 р. по 11.06.2015 р. визначається у розмірі 422 759 104,84 грн, зокрема за березень 2015 у розмірі - 147 284 558,65 грн.; за травень 2015 у розмірі - 275 474 546,19 грн.

Також, директор ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 , аналогічним чином, діючи з метою умисного ухилення від сплати податків, усвідомлюючи фактичні обсяги здійсненних валютно-обмінних операцій керованим ним підприємством в 1 кварталі 2015 року, розуміючи, що відображення їх в повному обсязі в податковому обліку підприємства зобов`яже до сплати в бюджет значних податкових зобов`язань з військового збору за 1 квартал 2015 року, 23 квітня 2015 року, наклав власний електронний цифровий підпис на податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» за 1 квартал 2015 року із неправдивими розрахунками загальної суми нарахованого доходу, загальної суми виплаченого доходу, загальної суми утриманого податку, збору (нарахованого/перерахованого) за звітний (податковий) період, в якому в порушення пп. 14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп. «а» п.171.2 ст.171 пп. «а» п.176.2 ст.176 Розділу IV та пп.1.3, пп.1.4 п.16.1 підрозділу 10 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями, неправомірно занизив належну до сплати в бюджет суму військового збору в розмірі 2 209 268 грн.

З цією метою ОСОБА_7 , маючи безпосередній доступ до засобів телекомунікаційного зв`язку в електронному вигляді вніс завідомо неправдиві відомості до «податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2015 року», який згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є електронним документом, а саме документами, створеними, переданими, збереженими і перетвореними електронними засобами у візуальній формі, про показники ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія». Далі, згідно ст. 6 цього ж Закону, накладаючи електронний підпис, ОСОБА_7 завершив створення електронного документа та направив його до органів ДФС через телекомунікаційні канали зв`язку.

23 квітня 2015 року засвідчений директором ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2015 року, що містив неправдиві відомості про суми нарахованих і виплачених доходів і відповідно занижений на суму 2 209 268 грн. військовий збір, який підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду, за вказівкою директора ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 та з його відома в електронному вигляді за реєстраційним № поданий до ДПІ у Дніпровському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві, де вказане підприємство перебувало на податковому обліку, що призвело до фактичної несплати підприємством до бюджету за 1 квартал 2015 року військового збору на суму 2 209 268 гривень.

Також, директор ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 , аналогічним чином, діючи з метою умисного ухилення від сплати податків, усвідомлюючи фактичні обсяги здійсненних валютно-обмінних операцій керованим ним підприємством в 2 кварталі 2015 року, розуміючи, що відображення їх в повному обсязі в податковому обліку підприємства зобов`яже до сплати в бюджет значних податкових зобов`язань з військового збору за 2 квартал 2015 року, 27 липня 2015 року, наклав власний електронний цифровий підпис на податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» за 2 квартал 2015 року із неправдивими розрахунками загальної суми нарахованого доходу, загальної суми виплаченого доходу, загальної суми утриманого податку, збору (нарахованого/перерахованого) за звітний період, в якому в порушення пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп. «а» п.171.2 ст.171 пп. «а» п.176.2 ст.176 Розділу IV та пп.1.3, пп.1.4 п.16.1 підрозділу 10 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями, неправомірно занизив належну до сплати в бюджет суму військового збору в розмірі 4 132 118 грн.

З цією метою ОСОБА_7 , маючи безпосередній доступ до засобів телекомунікаційного зв`язку в електронному вигляді вніс завідомо неправдиві відомості до «податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2 квартал 2015 року», який згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є електронним документом, а саме документами, створеними, переданими, збереженими і перетвореними електронними засобами у візуальній формі, про показники ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія». Далі, згідно ст. 6 цього ж Закону, накладаючи електронний підпис, ОСОБА_7 завершив створення електронного документа та направив його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв`язку.

27 липня 2015 року засвідчений директором ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2 квартал 2015 року, що містив неправдиві відомості про суми нарахованих і виплачених доходів і відповідно занижений на суму 4 132 118,19 грн. військовий збір, який підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду, за вказівкою директора ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 та з його відома в електронному вигляді за реєстраційним № поданий до ДПІ у Дніпровському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві, де вказане підприємство перебувало на податковому обліку, що призвело до фактичної несплати підприємством до бюджету за 2 квартал 2015 року військового збору на суму 4 132 118,19 гривень.

А всього, директор ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» ОСОБА_7 умисно ухилився від сплати до Управління державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Бажова, 11/8, податку на прибуток за 2014 рік на суму 1 471 925 грн., військового збору за 1 квартал 2015 року на суму 2 209 268 грн. та військового збору за 2 квартал 2015 року на суму 4 132 118 грн. Загальна сума не нарахованих та не сплачених ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» до державного бюджету України податків, зборів (обов`язкових платежів) складає 7 813 311 (сім мільйонів вісімсот тринадцять тисячі триста одинадцять) гривень.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 212 КК України, тобто умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства незалежно від форми власності, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи директором ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія», тобто будучи службовою особою підприємства, перебуваючи за місцем фактичного розташування офісного приміщення ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» за адресою: м. Київ, вул. Краківська, буд.7, оф.27-Б, протягом лютого-липня 2015 року, усвідомлюючи фактичні обсяги здійсненних валютно-обмінних операцій керованим ним підприємством, розуміючи, що відображення їх в повному обсязі в податковому та бухгалтерському обліках підприємства зобов`яже до сплати в бюджет значних податкових зобов`язань, з метою умисного ухилення від сплати податків, власним електронним цифровим підписом особисто підписав офіційні документи податкової звітності, видавши, таким чином, офіційні документи із завідомо неправдивими даними про результати господарської діяльності ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія», а саме:

до податкової декларації ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» з податку на прибуток за 2014 рік № від 11.02.2015 із неправдивими розрахунками сум доходів, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, об`єкту оподаткування від усіх видів діяльності та податку на прибуток за звітний (податковий) період;

до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» за 1 квартал 2015 року № від 23.04.2015 із неправдивими розрахунками загальної суми нарахованого доходу, загальної суми виплаченого доходу, загальної суми утриманого податку, збору (нарахованого/перерахованого) за звітний (податковий) період;

до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» за 2 квартал 2015 року № від 27.07.2015 із неправдивими розрахунками загальної суми нарахованого доходу, загальної суми виплаченого доходу, загальної суми утриманого податку, збору (нарахованого/перерахованого) за звітний (податковий) період.

Після чого, ОСОБА_7 , розуміючи суспільно небезпечних характер своїх дій та бажаючи настання наслідків використання документів до яких внесено завідомо неправдиві відомості, у період лютого-липня 2015, офіційно, за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку надіслав вказані документи до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, де вони були зареєстровані в якості офіційних документів податкової звітності ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія», тобто видав офіційні документи - податкові декларації та податкові розрахунки із завідомо неправдивими даними про стан сплати податків до контролюючого органу.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України, тобто видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2025 року ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування мотивів прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав, що оцінюючи кожний доказ наданий прокурором з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України є недоведеним.

В апеляційній скарзі прокурор вказав про незаконність оскаржуваного вироку у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування мотивів поданої апеляційної скарги зазначив, що надані стороною захисту податкові повідомлення-рішення від 15.11.2016, від 06.05.2020, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.03.2018 року, від 24.12.2020 жодним чином не спростовують факт відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, оскільки він ухилився від сплати податків та обов`язкових платежів, що підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами, однак суд не зазначив, чому взяв до уваги докази сторони захисту та відкинув докази сторони обвинувачення. Також вказав, що посилання суду на рішення інших судів, якими не встановлено не декларування та не оподаткування належних ОСОБА_7 коштів у розмірі 3 710 000 доларів США, які було вилучено під час обшуку, не стосується фактичних обставин вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та не є предметом зазначеного кримінального провадження. Крім цього, вважає, що судом безпідставно відхилено клопотання сторони обвинувачення про допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які могли повідомити важливі обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також належним чином не надано повної та всебічної оцінки допитаним в суді свідкам, вказавши, що вони не доводять винуватість, однак при цьому не навівши мотивів, з яких він прийшов до такого висновку. Прокурор також вказав, що висновки суду про не доведення стороною обвинувачення розміру шкоди, завданої діями обвинуваченого, є помилковими, оскільки ст. 212 КК України фактично розмежовує поняття несплати податків і обов`язкових платежів та шкоди, завданої державі у вигляді фінансових санкцій, які настали у зв`язку з умисним ухиленням від сплати податків. Вважає, що висновок експерта № 532, 547, 548/20-23 від 21.05.2020 року був виконаний експертом, який має експертну спеціальність, що охоплюється предметом експертизи у конкретному кримінальному провадженні, та експертом, свідоцтво якого на момент проведення експертизи визнано дійсним, а тому підстави для визнання такого висновки недопустимим доказом відсутні. Разом з цим, зазначив, що суд не надав всебічної оцінки висновку спеціаліста № 08/5 від 08.05.2020 та не зазначив мотивів, з яких він відхиляє наведений висновок експерта та спеціаліста, а лише скопіював повний текст експертизи. На думку суду, досліджена неофіційна бухгалтерська документація не є первинними документами, які мають юридичну силу та можуть бути доказом, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, однак у своєму ж рішенні суд зазначає, що про наявність умислу на ухилення від сплати податків може свідчити відсутність податкового обліку чи ведення його з порушенням порядку, перекручування документації, ведення подвійного - офіційного та неофіційного обліку, в той же час відповідно до обвинувального акту для ведення неофіційного обліку грошових коштів ОСОБА_7 впроваджено відповідний порядок роботи, що залишено поза увагою суду. Також вважає необґрунтованими висновки суду про відхилення протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки його проведено на підставі ухвали слідчого судді, заперечення на яку не подавались, відповідно до чинних на той час норм здійснення фіксування було правом, а не обов`язком, для залучення спеціаліста ОСОБА_14 під час проведення обшуку законом не вимагається імперативного обов`язку слідчого виносити постанову про таке залучення, а повноваження ОСОБА_14 перевірено перед початком слідчої дії. Крім того, зазначив, що доводи сторони захисту про те, що під квартирою знаходиться суміжне інше приміщення, спростовується матеріалами обшуку, адже фактично частину грошових коштів було вилучено у приміщенні під сходами веранди квартири, потрапити до якого можливо виключно з середини квартири, а тому відповідно до чинної на той час Інструкції про порядок технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, технічно і по суті це вважається одним об`єктом. Прокурор вказав, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами, яким суд не дав належну оцінку. Просив оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вказав, що суд залишив поза увагою основні, визначальні твердження, які зумовлюють висновок про відсутність доказів, в першу чергу, самої події кримінального правопорушення, а тому просив переглянути мотиви та підстави виправдання ОСОБА_7 . Так, зазначив, що твердження обвинувачення про заниження фактичного доходу ТОВ «ФК Вікторія» за 2014 рік на 8 745 937,60 грн. в обвинувальному акті обґрунтовується формулюваннями, які не відповідають вимогам закону щодо визначення доходу підприємства за звітний період та спираються на помилкове застосування стороною обвинувачення цих положень законодавства, а обрахунок заниження суми, що є об`єктом оподаткування податком на прибуток за 2014 рік у розмірі 8 745 937,60 грн. так само жодним чином не пов`язане з встановленим законодавством алгоритмом такого обрахунку що зумовлює висновок про відсутність події кримінального правопорушення. Вказав, що стороною захисту доведено неможливість надання суду стороною обвинувачення передбаченого законом обрахунку доходів підприємства з тих підстав, що такий обрахунок доходів підприємства передбачено Актом Головного управління ДФС у м. Києві від 14.03.2016 року «Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «ФК Вікторія» щодо правильності нарахування та сплати податків та обов`язкових платежів за період з 01.01.2013 року до 05.08.2015 року», яким встановлено недоїмку зі сплати податку на прибуток, військового збору та штрафних санкцій, та який до того ж охоплював період господарської діяльності, за який висунуто обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.11.2016 року, однак яке було скасоване судом з тих підстав, що податковий орган не надав доказів обґрунтованості цих розрахунків, методики такого обрахування, тобто в цьому акті використовувались такі самі неправильні обрахунки, що і в обвинувальному акті, що фактично свідчить про перегляд податкового спору, за яким вже постановлене остаточне рішення. Так само вважає необґрунтованим обвинувачення в частині подання до контролюючого органу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку за 1 та 2 квартал 2015 року, що містив неправдиві відомості, що призвели до несплати військового збору на суму 6 341 386 грн., який відповідно до обвинувального акту ґрунтується на загальній сумі гривень, виданих фізичній особі, за результатами обмінних операцій, тоді як згідно з Податковим кодексом об`єктом оподаткування військовим збором є доходи фізичних осіб, а не сума гривень, видана фізичній особі, за результатами обмінних операцій. Крім цього, звернув увагу на те, що основними доказами сторони обвинувачення про заниження доходів підприємства є звітні довідки про касові обороти валюти, які відповідно до протоколів їх огляду були вилучені під час обшуку 05.08.2015 року, однак, враховуючи, що такі огляди та складання протоколів відбувались без будь-яких засобів контролю (відеозапис, свідки), в протоколі обшуку кількість та індивідуальні позначення таких документів не відображено, речовими доказами звітні довідки про касові обороти валюти не визнавались та арешт на них не накладався, вони були виконані шляхом друку на принтері, більшість з яких не містить підписів та інших індивідуальних позначок, можна зробити очевидний висновок про можливість їх створення органом досудового розслідування в будь-якій кількості, а тому вважає, що наявними доказами не підтверджується те, що документи під назвою «звітні довідки про касові обороти валюти» у чітко визначеній кількості отримані стороною обвинувачення у встановлений КПК України законний спосіб. З урахуванням викладеного просив вирок змінити в частині мотивів і підстав виправдання ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який апеляційну скаргу сторони обвинувачення підтримав та просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував; пояснення обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу захисника підтримали, а проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Водночас згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, як це визначено у ст. 86 КПК України, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умови усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

Положеннями ст. 373 КПК України визначені умови ухвалення обвинувального вироку, якими є: неможливість обґрунтування вироку припущеннями та доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 373 КПКУкраїни). При недотриманні цих умов наслідком чого є: не доведення вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа; не доведення того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, а також не доведення того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 373 КПКУкраїни) судом ухвалюється виправдувальний вирок.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку про те, що у ході судового розгляду вказаних вище вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі. Судом досліджені усі докази, що були надані сторонами кримінального провадження, ці докази були проаналізовані та оцінені відповідно до вимог ст. 94 КПК України за результатами чого, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про не доведення того, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Так, формулюючи зміст обвинувачення, орган досудового розслідування в обвинувальному акті зазначив, що ОСОБА_7 , будучи директором ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія», структурні підрозділи якої в період 2014-2015 років здійснювали валютно-обмінні операції по купівлі-продажу валюти у населення, умисно ухилився від сплати до Управління державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва податку на прибуток за 2014 рік на суму 1 471 925 грн., військового збору за 1 квартал 2015 року на суму 2 209 268 грн. та військового збору за 2 квартал 2015 року на суму 4 132 118 грн., на загальну суму 7 813 311 (сім мільйонів вісімсот тринадцять тисячі триста одинадцять) гривень, а також протягом лютого-липня 2015 року, усвідомлюючи фактичні обсяги здійснених валютно-обмінних операцій керованим ним підприємством, розуміючи, що відображення їх в повному обсязі в податковому та бухгалтерському обліках підприємства зобов`яже до сплати в бюджет значних податкових зобов`язань, з метою умисного ухилення від сплати податків, власним електронним цифровим підписом особисто підписав та надіслав до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві офіційні документи податкової звітності, які містили неправдиві відомості, видавши, таким чином, офіційні документи із завідомо неправдивими даними про результати господарської діяльності ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія».

Зазначені дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 212 КК України, як умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства незалежно від форми власності, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, та за ч. 1 ст. 366 КК України, як видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.

Статтею 212 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, яка настає в разі, коли ці діяння призвели до ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних, великих чи особливо великих розмірах. При цьому, відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, що входять у систему оподаткування, введені в установленому законом порядку і зараховуються до бюджетів чи державних цільових фондів, настає лише в разі, коли це діяння вчинено умисно. Зазначеною вище статтею передбачено кримінальну відповідальність не за сам факт несплати в установлений строк податків, зборів, інших обов`язкових платежів, а за умисне ухилення від їх сплати. У зв`язку із цим суд повинен встановити, що особа мала намір не сплачувати належні до сплати податки, збори, інші обов`язкові платежі в повному обсязі чи певну їх частину (постанова ВС у складі ККС від 24.06.2025 року у справі № 172/1310/23).

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, не доведено поза розумним сумнівом, оскільки не встановлено умислу останнього на ухилення від сплати податків та самого наслідку кримінального правопорушення - фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах. З вказаними висновками погоджується і колегія суддів.

Так, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили здійснення товариством господарських операцій, натомість жоден з них не вказав на відомі йому факти умисного ухилення від сплати податків обвинуваченим ОСОБА_7 . При цьому, суд першої інстанції правомірно не прийняв як доказ нотаріально засвідчені покази ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , посилаючись на їх отримання не в порядку, передбаченому законом.

Щодо фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах колегія суддів звертає увагу також на те, що факт податкового порушення, види та розмір несплачених податків, способи й механізм такої несплати, документальні докази вчинення податкового правопорушення, коло посадових осіб платника, відповідальних за несплату податків, встановлюються саме актом податкової перевірки, а обвинувачення за ст. 212 КК України передбачає наявність податкового боргу, який повинен бути узгодженим та вираховується на підставі податкової перевірки, й за результатами такої перевірки виноситься повідомлення-рішення, яке також має бути узгодженим.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, стороною захисту до суду першої інстанції було надано судові рішення в адміністративній справі № 826/1356/17 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень від 15.11.2016 року № та від 15.11.2016 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.03.2018 року було встановлено, що Головним управлінням ДФС у м. Києві була проведена документальна позапланова перевірка ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 до 05.08.2015 року, за результатами якої складено акт від 14.03.2016 року № 139/26-15-13-06-02/34727227 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІКТОРІЯ» щодо правильності нарахування та сплати до державного бюджету України податку на прибуток підприємства, військового збору та обов`язкове державне пенсійне страхування при проведенні фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2013 по 05.08.2015».

Відповідно до висновків цього акту, встановлено порушення ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» норм Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями), встановлено заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2013 по 05.08.2015 рік на загальну суму 14 055 395 грн., а також встановлено порушення норм Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ, із змінами та доповненнями, що призвело до заниження податкового зобов`язання по військовому збору на суму 12 498 992,82 грн.

На підставі висновків акту перевірки, Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 15.11.2016 року № , ДПІ Дніпровського району Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкову вимогу від 29.12.2016 року № 6427-17, якою визначено суму пені на Податок на прибуток приватних підприємств, а також Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 15.11.2016 року № .

При цьому, адміністративним судом встановлено, що відповідач (Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державна податкова інспекція у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві) не надав суду доказів обґрунтованості нарахування податкового зобов`язання позивача зі сплати військового збору, не довів наявність методики обрахунку позивачем військового збору та способу визначення бази оподаткування та розміру доходів фізичних осіб при здійсненні валютно-обмінних операцій, а також не надав пояснень можливості використання в якості об`єкта оподаткування за ставкою 1,5 % військового збору в 2015 році розміру доходів позивача визначених в акті перевірки за 2013-2014 роки на суму 77711219 грн. та отримання в результаті вказаного обрахунку податкового зобов`язання по військовому збору на суму 12498992,82 грн.З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень від 15.11.2016 № та від 15.11.2016 №, податкової вимоги від 29.12.2016 року №6427-17 та необхідність їх скасування, а також повернення добровільно сплаченого позивачем згідно акта перевірки податку на прибуток підприємств у розмірі 14049356,00 гривень.

За таких обставин адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вікторія» задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення від 15.11.2016 року № та від 15.11.2016 року № .

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 року, апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишена без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.03.2018 року без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2019 року Головному управлінню Державної фіскальної служби у м. Києві відмовлено у поновленні строку на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.03.2018 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 року у справі № 826/1356/17, відмовлено Головному управлінню Державної фіскальної служби у м. Києві у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.03.2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 року у справі № 826/1356/17.

Колегія суддів вважає, що надані стороною захисту судові рішення в адміністративних справах, якими скасовано податкові повідомлення-рішення та констатовано відсутність доказів обґрунтованості нарахування податків і зборів та методики їх нарахування за період з 2013-2015 рр., тобто включаючи і період господарської діяльності, за яким висунуто обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, підтверджують відсутність настання такого наслідку як ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Також колегія суддів звертає увагу на обґрунтованість висновків суду з приводу визнання неналежним та недопустимим висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 21.05.2020 року № 532, № 547, № 548/20-23, та довідки спеціаліста з проведення економічного дослідження № 08/05 від 08.05.2020 року, а також щодо неналежності та недопустимостівилучених речей та документів за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 5, група приміщень № 78, оскільки вони отримані з порушенням порядку, встановленого КПК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що дозвіл на проведення обшуку було надано слідчим суддею за адресою: АДРЕСА_2 , тоді як згідно з протоколом обшуку від 05.08.2015 року він фактично проводився у дворівневому приміщенні АДРЕСА_3 , хоча відповідно до досліджених судом документів квартира АДРЕСА_4 , та нежитлове приміщення № 78, яке розташоване в підвалі того ж будинку, є два різних, окремих об`єкта нерухомого майна, а дозвіл на його обшук судом не надано та доказів звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням про його проведення в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України матеріали справи не містять.

Враховуючи відсутність отриманого у законному порядку дозволу на проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Краківська, буд. 5, група приміщень № 78, отримані внаслідок такого обшуку документи, а саме нібито чорнові записи бухгалтерського обліку, які свідчать про проведення валютно-обмінних операцій та щоденне отримання ОСОБА_7 готівкових валютних коштів у великих обсягах без їх відображення у документах бухгалтерського обліку, зокрема розпорядження про курси купівлі та продажу іноземних валют в гривні на різні дати, звітні довідки про касові обороти, документи, що описують обмінні операції із зазначенням дати, курсу валют, назви відділення, залишки на початок дня, загальні суми придбаної валюти, сум проданої валюти, інкасації підкріплення, загальних сум проданої валюти, залишки на кінець дня, дані по обмінним пунктам за кожен операційний день, прибуткові і видаткові касові ордери, а також інші документи, не можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, що свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції в частині недопустимості вилучених речей та документів за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 5, група приміщень № 78 з тих підстав, що вони отримані не в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно колегія суддів вважає переконливими висновки суду щодо визнання неналежним та недопустимим доказом довідки спеціаліста з проведення економічного дослідження № 08/05 від 08.05.2020 року, адже вона сформована на підставі інформації, яка отримана з документів, вилучених під час обшуку 05.08.2015 року, які визнані судом недопустимими. Крім того, як на момент винесення постанови слідчого про залучення спеціаліста від 07.04.2020 року, так і на момент надання довідки від 08.05.2020 повноваження спеціаліста у кримінальному провадженні обмежувались наданням технічної допомоги та консультацій, а процесуальними формами фіксування його дій визначалися письмові пояснення та усні консультації (ст. 71 КПК України в редакції Закону України від 02.04.2020 року), а тому спеціаліст не мав права надавати свої висновки з економічних питань, які були викладені у довідці.

У зв`язку з тим, що висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 21.05.2020 року № 532, № 547, № 548/20-23, базується, в тому числі, на документах вилучених під час проведення обшуку, зокрема неофіційній бухгалтерській документації, та довідці спеціаліста з проведення економічного дослідження № 08/05 від 08.05.2020, які визнані недопустимими доказами у кримінальному провадженні, то відповідно, з урахуванням доктрини «плодів отруйного дерева» та принципу презумпції невинуватості, який передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, вказаний висновок також не може бути покладений в основу обвинувачення та є недопустимим і неналежним доказом.

Враховуючи, що надані стороною обвинувачення докази не доводять поза розумним сумнівом того, що ОСОБА_7 мав умисел на ухилення від сплати податків та обов`язкових платежів та самого наслідку кримінального правопорушення - фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, то відповідно в чому саме полягає підробка документів ОСОБА_7 стороною обвинувачення також не доведено та необґрунтовано.

Отже, судом першої інстанції детально досліджено всі докази, надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту та вжито всіх можливих заходів у рамках вказаного кримінального провадження для з`ясування всіх обставин та усунення протиріч, за результатами чого судом зроблені належні висновки про те, що вказані докази не доводять поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, та на законних підставах ухвалив щодо нього виправдувальний вирок, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга прокурора не містить обґрунтованих доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. При цьому, доводи прокурора щодо не зазначення судом чому він взяв до уваги докази сторони захисту та відкинув докази сторони обвинувачення не є слушними, оскільки, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявні підстави для ухвалення виправдувального вироку та обґрунтовано оцінив всі сумніви на користь обвинуваченого.

Щодо посилання прокурора на ненадання судом першої інстанції всебічної оцінки кожного наданого стороною обвинувачення доказу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції стороною обвинувачення не ставилось питання про повторне дослідження доказів у вказаному кримінальному провадженні з метою надання їм іншої оцінки, ніж та, що була надана судом першої інстанції. При цьому, положеннями ч. 1 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.

Отже, враховуючи відсутність клопотання прокурора про повторне дослідження доказів, суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості самостійно вирішувати питання про повторне дослідження доказів з метою надання їм іншої оцінки, ніж та, що була надана судом першої інстанції, відтак колегія суддів погоджується з тією оцінкою, що була зроблена судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження.

Так само колегія суддів вважає необґрунтованими і доводи захисника ОСОБА_8 про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2025 року в частині мотивів та підстав виправдання ОСОБА_7 , які не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Твердження захисника про те, що з формулювання обвинувачення, яке викладене у обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 , вбачається відсутність події кримінального правопорушення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки обґрунтованість висунутого обвинувачення суд перевіряє шляхом дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, тобто шляхом оцінки всіх доказів, зібраних в порядку, передбаченому КПК України, а не лише виходячи зі змісту обвинувального акта, який по суті є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування (ч. 4 ст. 110 КПК У).

Зважаючи на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що усі висновки суду, які викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, закон України про кримінальну відповідальність застосований правильно, неповноту судового розгляду не допущено, порушень вимог кримінального процесуального закону у ході розгляду кримінального провадження, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення колегією суддів не встановлено, а тому колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 -залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури та апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2025 рокущодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4