ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/8135/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/1198/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу підозрюваному
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного та його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Індустріального (Орджонікідзевського) районного суду м.Харкова від 04 вересня 2025 року, -

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою клопотання слідчого задоволено частково та застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_6 прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали та про постановлення нової, якою, на думку апелянта, слід встановити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту на період часу із 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду обставин справи, не вмотивував своє рішення, жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений, ухвала суперечить нормам процесуального закону, принципу справедливості та судовій практиці ЄСПЛ.

Вказує, що ОСОБА_6 є інвалідом 3-ї групи, раніше не судимий, має ряд захворювань, які потребують лікування та спостереженню лікарів. Перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, унеможливлює періодичне лікування та позбавляє ОСОБА_6 можливості заробітку на прожиття.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Підозрюваний ОСОБА_6 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Від підозрюваного жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, не надходило. На особистій участі він також не наполягав.

Захисник ОСОБА_7 про дату та час розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином. Від захисника жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, не надходило. На особистій участі вона також не наполягала.

Прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Від прокурора жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, не надходило. На особистій участі він також не наполягав.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності підозрюваного, його захисника та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та від них надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 20.05.2025 за № 0000712 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за заявою потерпілого ОСОБА_8 , який зазначав про те, що в ніч з 16 на 17 травня 2025 року в готелі «Медуза» за адресою: м. Харків, провулок Миру, 6А, невідома особа таємно заволоділа його мобільним телефоном та банківськими картками АТ «ПриватБанк», а в подальшому з цих карток були зняті належні йому грошові кошти на загальну суму 272753 грн.

04.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що домашній арешт забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 і буде запобігати ризику переховування останнього від органу досудового розслідування чи суду.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Статтею 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що, враховуючи повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років, не виключена можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Беручи до уваги той факт, що на даний час не всі межі державного кордону України знаходяться під контролем її влади, ОСОБА_6 матиме можливість незаконно перетнути державний кордон України, переслідуючи все ту ж мету уникнення кримінальної відповідальності.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що підозрюваний є громадянином України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має, розлучений, непрацевлаштований, є особою з інвалідністю 3 групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є доречними і суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу вже взяв до уваги характеризуючі відомості особи-підозрюваного та застосував до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків.

Із даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що обраний запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6

до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені п.п.1 ч.1 ст.177 КПК України, але запобігання цьому ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, згідно чинного КПК України не виключається.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину не може сама по собі слугувати виключною підставою для тримання особи під вартою, до чого прирівняно і домашній арешт.

Таким чином, колегія суддів вважає, що цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1 ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку захисника підозрюваного є підставами для скасування ухвали суду, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, в апеляційній скарзі не наведено беззаперечних та достатніх доводів, які б спростовували висновки слідчого судді щодо необхідності незастосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та не вбачається підстав для скасування раніше обраного останньому запобіжного заходу чи зміни на інший більш м`який запобіжний захід.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами поданих апеляційних скарг.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни чи скасування на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Індустріального (Орджонікідзевського) районного суду м.Харкова від 04 вересня 2025 року про застосування до підозрюваного за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 02.11.2025 року включно, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4