cправа №947/9878/25
провадження №1-кп/947/874/25
У Х В А Л А

24 грудня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000323 від 08.05.2024 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , їх захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307; ч.3 ст.311; ч.3 ст.313; ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України.

23.12.2025 року до суду прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. Зміст клопотання.

В обґрунтування поданого клопотання, прокурор зокрема зазначив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307; ч.3 ст.311; ч.3 ст.313; ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України.

Відносно підозрюваного ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 29.08.2024 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався, останній раз судом до 31.10.2025 року включно.

Вказував, що з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 та ст.177 КПК України, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 , у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжких злочинів, надає останньому, у випадку перебування на свободі, підстави, мотив та реальну можливість переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що є обґрунтуванням ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, свідками у даному кримінальному провадженні є особи, анкетні дані яких (в тому числі номери мобільних телефонів, адреси мешкання) стали відомі ОСОБА_3 під час ознайомлення ним з матеріалами даного кримінального провадження в ході виконання стороною обвинувачення вимог ст.290 КПК України, що в свою чергу надає останньому мотив, підстави та реальну можливість, у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, незаконно впливати будь - яким чином на свідків, експертів, інших учасників кримінального провадження з метою зміни ними показів тощо, що є обґрунтуванням ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, неодружений, не має дітей на утриманні, не працевлаштований, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, яке вчинено саме з корисливих мотивів, а тому не виключено, що останній, в силу характеру інкримінованих йому кримінальних правопорушень, матиме підстави, мотив та реальну можливість, у випадку перебування на свободі, продовжувати займатися протиправною діяльністю у сфері обігу наркотичних засобів задля забезпечення свого існування, що є обґрунтуванням ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вважав, що вказані обставини в сукупності свідчать про неможливість обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів, адже вони не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможуть гарантовано запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стверджував, що особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу вимогу.

Заявляв, що обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти вищевказаним ризикам та не дасть реальну можливість суду забезпечити виконання завдання кримінального провадження.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.36, 131, 132, 176 - 178, 181, 183, 184, 194, 197, 199, 331 КПК України, продовжити обраний до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду, прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, під час судового розгляду, у задоволенні клопотання прокурора просили відмовити. Захисник зокрема зазначив, що заявлені прокурором ризик вже мінімізовані або зменшилися. Просив зменшити розмір застави або змінити запобіжний захід на домашній арешт.

3. Передумови та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 29.08.2024 року, до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз, ухвалою суду від 28.10.2025 року до 26.12.2025 року включно.

При цьому, також було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 908400 гривень.

Також судом встановлено, що під час останнього продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом був врахований лише ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України (переховування від суду).

У зв`язку з цим, доводи та заперечення сторін кримінального провадження щодо ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України судом не оцінюються та не розглядаються, оскільки сторона обвинувачення безпідставно, не враховуючи попередню ухвалу суду, без подання додаткових доказів на їх існування, про них заявляє.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватись від суду), продовжує існувати.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 12 років з конфіскацією майна. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307; ч.3 ст.311; ч.3 ст.313; ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, у сукупності з існуючим ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого та є достатньою підставою для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а менш суворі запобіжні заходи, на думку суду, не достатні для запобігання зазначеному ризику.

Суд вважає, що зі спливом певного часу, вказаний ризик не зменшився, оскільки обставини, які його обумовили, станом на 24.12.2025 року також не змінилися та не відпали, а реальному прояву ризику переховування від суду і перешкоджає своєчасне застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку суду, тривалість застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинувачених під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії вчиненню кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При цьому, враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого та тривалість перебування останнього під вартою, суд вважає за доцільне зменшити ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави до 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 199, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 лютого 2026 року включно.

2. Зменшити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу до 250 (двісті п`ятдесят) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 757000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

У разі внесення застави за ОСОБА_3 на рахунок Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, звільнити його негайно з-під варти та зобов`язати: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися з Одеської області без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

3. Роз`яснити, що у разі неявки обвинуваченого, якого було звільненно з під варти у зв`язку із внесенням застави, за викликом до суду без поважних причин, або неповідомлення про причини своєї неявки, чи порушення покладених на нього обов`язків застава звертається у дохід держави.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

4. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

5. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1