Справа №591/3895/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/519/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/3895/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.10.2025 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю, оскільки пред`явлена його підзахисному підозра є необґрунтованою, ризики не підтверджується матеріалами клопотання, ОСОБА_8 під час досудового розслідування сприяв слідству, наміру переховуватися від органу досудового розслідування не має, всі речі, які мають значення для встановлення обставин справи вилучені в ході обшуків, свідки допитані, що свідчить про мінімальний ступінь ризиків. Його підзахисний був затриманий 05.05.2025 та до 09.06.2025 утримувався під вартою незаконно, ОСОБА_8 не судимий, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, непрацюючих батьків, на утриманні 5 дітей, одна дитина з яких є особою з інвалідністю, незадовільний стан здоров`я, проходив військову службу і приймав участь у виконанні бойових завдань.

09.10.2025 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим з прокурором Окружної прокуратури м. Суми, звернувся слідчий СВ УСБУ в Сумській області, в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, яке обгрунтував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 і ч. 2 ст. 332 КК, досудове розслідування в якому ще не завершене, а ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, існують та не зменшились.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.10.2025 підозрюваному ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що досудове розслідування триває, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК ризики, зазначені в клопотанні існують та не зменшилися, тому відсутні підстави для застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого і задовольнивши його, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість як застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, так і підстав для його продовження, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. ст. 111 і ч. 2 ст. 332 КК, наявність передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказував слідчий у своєму клопотанні. При цьому слідчим суддею були враховані вимоги ч. 6 ст. 176 КПК, згідно якої під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 109 114-2, 258 258-6, 260, 261, 437-442 КК, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК, тобто тримання під вартою.

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, серед іншого, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, знищити або спотворити речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти нові злочини.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88). Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого досудового розслідування.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків, знищити або спотворити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження, перешкоджати краніальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також обставини його вчинення підвищують ризик того, що ОСОБА_8 , який має тривалі зв`язки з представниками рф, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Підтверджується матеріалами клопотання й існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, враховуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , стадію досудового розслідування.

Слідчий суддя врахував, що підозрюваний також може знищити речі і документі, які мають значення у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтувавши наявність цих ризиків в ухвалі.

Крім того, на їх існування вказує те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень під час воєнного стану, співпрацював із військовослужбовцями СБУ, що вказує на високу суспільну небезпечність підозрюваного.

На переконання колегії суддів, з моменту взяття підозрюваного під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, дані обставини не змінилися, та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного не може забезпечити більш м`який запобіжний захід, тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які вказують на наявність цих ризиків.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, непрацюючих батьків, на утриманні 5 дітей, то вони не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку можливо лише в такий спосіб.

Не є слушними і доводи захисника щодо незаконного затримання ОСОБА_8 , оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду оскарженої ухвали.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і умотивованим, оскільки постановлене з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, у зв`язку з чим приходить висновку про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.10.2025 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4