ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р. Справа № 597/1550/25

місто Заліщики

Заліщицький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2025 року за №0000131, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, солдата, стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

21.12.2023 року Хмільницьким районним судом Вінницької області, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №183412 від 24.10.2023 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено постанову у справі №149/3485/23, яка набрала законної сили 01.01.2024 року, та відповідно до якої ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадяни, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Разом з цим, 12.09.2024 року Святошинським районним судом міста Києва, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №966407 від 16.08.2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено постанову у справі №759/17612/24, яка набрала законної сили 24.09.2024 року, та відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадяни, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Також, 17.10.2024 року Святошинським районним судом міста Києва, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №827029 від 16.08.2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено постанову у справі №759/17624/24, яка набрала законної сили 29.10.2024 року, та відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Окрім цього, 13.12.2024 року Святошинським районним судом міста Києва, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №172917 від 12.11.2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено постанову у справі №759/25432/24, яка набрала законної сили 24.12.2024 року, та відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років без конфіскації транспортного засобу.

Разом з цим, 17.04.2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №690572 від 29.01.2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №690600 від 29.01.2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено постанову у справі №183/1377/24, яка набрала законної сили 30.04.2024 року, та відповідно до якої ОСОБА_3 , визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП та ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на п`ять років без вилучення транспортного засобу.

Також, 06.01.2025 року Снігурівським районним судом Миколаївської області, за результатами розгляду протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №206848 від 28.12.2024 року, серії ЕПР1 №206820 від 27.12.2024 року, серії ЕПРІ №206840 від 27.12.2024 року, ОДМ/819 від 28.12.2024 року, про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ст.124, ст.122-4, ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено постанову у справі №485/10/25, яка набрала законної сили 17.01.2025 року та відповідно до якої ОСОБА_3 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ст.124, ст.122-4, ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Незважаючи на вищезазначені постанови судів, маючи реальну можливість їх виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ОСОБА_3 продовжував керувати транспортним засобом за наступних обставин.

Так, всупереч рішень судів, якими його позбавлено права керування транспортними засобами, ОСОБА_3 02.03.2025 року о 17 год. 52 хв. керував транспортним засобом Мercedes Benz E300, реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул.Степана Бандери, біля буд.№127 в м.Заліщики Чортківського району Тернопільської області, де був зупинений працівниками поліції ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, та відносно останнього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02.03.2025 року серії ЕНА №4183397 за ч.1 ст.121 КУпАП та складено протоколи про адміністративні правопорушення від 02.03.2025 року серії ААБ №005216 та від 02.03.2025 року серії ААБ №005215, за результатами яких, ОСОБА_3 Заліщицьким районним судом Тернопільської області у справі №597/314/25 від 23.04.2025 року визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років без конфіскації транспортного засобу.

Отже, ОСОБА_3 02.03.2025 року вчинив умисні дії, спрямовані на умисне невиконання постанов суду, що набрала законної сили, якими його позбавлено права керування транспортними засобами.

За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

З огляду на позицію сторін, відповідно до якої вони не оспорюють обставини кримінального провадження, переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та зважаючи на відсутність сумнівів у добровільності такої позиції, суд постановив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які учасниками судового провадження не оспорюються та вважає за необхідне, зважаючи на вимоги ч.3 ст.349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити його характеризуючі дані.

В судовому засіданні ОСОБА_3 винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не заперечує фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що усвідомив протиправність своїх дій, на даний час він розкаюється у вчиненому.

Прокурор просить суд призначити обвинуваченому міру покарання в межах санкції частини 1 статті 382 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Також просить вирішити питання щодо речових доказів.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_3 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, суд визнає, щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікується його діяння у вигляді штрафу, вважаючи, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Майнової шкоди у кримінальному провадженні не завдано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 124, 174, 349, 368, 371, 374 КПК України, Заліщицький районний суд Тернопільської області,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, речові докази:

-оптичний DVD-R диск марки «Verbatim» з відео файлами MOVA2916, MOVA2917, MOVA2918, MOVA2919, козлик, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Заліщицький районний суд Тернопільської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5