Справа № 944/4205/25
Провадження №1-кп/944/1421/25
про продовження строку тримання під вартою
15.10.2025 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів Львівської область, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, судимого 08.12.2022 Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. 2 с. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст.70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна та 28.05.2024 звільнений умовно-достроково Шевченківським районним судом м. Львова від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом, як особа, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів з визначенням розміру застави.
В обґрунтування клопотання прокурор покликається на те, що згідно з обвинувальним актом солдат ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що під час проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 03.02.2025 самовільно залишив військову частину частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 тривалістю понад три доби до 03.07.2025, чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.
03.07.2025 підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 03.07.2025 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 31.08.2025.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26.08.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому продовжено.
Так, строк дії ухвали судді про застосування запобіжного заходу закінчуються, а кримінальне провадження по суті не розглянуто, ризики, наведені в ухвалі суду про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати, через що виникла необхідність в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.
Підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було обґрунтоване обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.
Крім того, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, Оскільки, є раніше судимим, зокрема 08.12.2022 Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. 2 с. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст.70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна та 28.05.2024 звільненим умовно-достроково Шевченківським районним судом м. Львова від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом.
З врахуванням наведеного вбачається, що неможливо запобігти вказаним ризикам окрім як застосування іншого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 аніж продовження тримання під вартою.
Прокурор зазначила, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів не може усунути існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Просила клопотання задовольнити.
Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні щодо вирішення клопотання поклався на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 та п.9 ч.2 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є запобіжні заходи.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд повинен врахувати наявність ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, а також оцінити в сукупності обставини, які визначені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Положеннями ст.199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 03.07.2025 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 31.08.2025.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26.08.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено по 24.10.2025 включно.
Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, з метою уникнення такої відповідальності, існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.
Слід зазначити, що вказані ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишились незмінними та не зменшились.
Жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку обвинуваченого щодо виконання ним процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.
Так, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме що він обвинувачується у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та особу обвинуваченого, який, на думку сторони обвинувачення, не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.
Водночас з наведеним, суд вважає за необхідне зазначити про неможливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, з огляду на положення Закону України №2531-IX від 16.08.2022 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану».
Так, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України (із змінами, внесеними згідно Закону України №2531-ІХ від 16.08.2022 року) встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Будь-яких даних, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі судом не встановлено.
Строк перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.
Також суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, який зазначив, що «продовження тримання під вартою може бути виправдано за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості». Суспільний інтерес полягає в тому, щоб кожна особа, причетна до вчинення кримінального правопорушення, була притягнута до відповідальності в міру своєї вини, а також щоб мало місце забезпечення швидкого судового розгляду і виконання обвинуваченим усіх покладених на нього процесуальних обов`язків.
Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків, а тому виправдовує таке втручання у його права та інтереси.
При цьому суд вважає, що запобіжний захід обраний обвинуваченому відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, надасть можливість запобігти перешкоджанню інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню обвинуваченого від суду, підстави для продовження вказаного запобіжного заходу не відпали, та приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою.
Відповідно до абз.8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.
Разом з тим, з метою недопущення погіршення становища обвинуваченого, враховуючи, що визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу є правом суду, суд вважає за можливе визначити заставу в розмірі, встановленому ч.5 ст. 182 КПК України, з покладенням на обвинуваченого передбачених у ст.194 КПК України обов`язків у разі внесення застави та звільнення з-під варти.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Керуючись ст.177-178, 183, 184, 194, 196, 197, 314-315, 369-372 КПК України, суд,
клопотання прокурора Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_3 задовольнити.
Визначити строк дії ухвали з 15.10.2025 по 13.12.2025 включно.
У випадку внесення визначеної судом застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-прибувати за викликом до прокурора чи суду за першою вимогою;
- не відлучатися з території Львівської області без дозволу прокурора чи суду;
-не спілкуватися із свідками у даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п.3 ч.4 ст.183 КПК України, суд матиме право не визначати розмір застави.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору - для відома, Державній установі "Львівська установа виконання покарань (№19)" - для виконання.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_6