Справа № 352/10/26
Провадження № 1-кп/352/145/26
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

05 січня 2026 р. м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Марківці, Тисменицького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який перебуває на тимчасовому обліку у військовій частині НОМЕР_1 , військове звання- солдат, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

у с т а н о в и в :

Обвинуваченому ОСОБА_3 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, а саме у вчиненні самовільного залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.11.2025 обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у підготовчому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, для запобігання таким ризикам, як переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що обвинувачений, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, перебуваючи на волі, може вчинити дезертирство (п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України), запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, які заперечували щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого прокурором клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З урахуванням того, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, ризику незаконного впливу на свідків, оскільки обвинуваченому про них відомо, ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ризику вчинення іншого кримінального правопорушення; з огляду на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, суд приходить до висновку про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, джерело його доходу невідоме.

Крім того, у відповідності до ч. 8 ст. 176 КК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою. Альтернативи такого запобіжного заходу не передбачено законом.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Суд відповідно до вимог ч.4 ст.182 КПК України визначає розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, враховуючи обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів, їх тяжкість, майновий і сімейний стан обвинуваченого та вказані вище ризики.

Розмір застави визначається судом у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2026 прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3328 грн), що становить 166400 грн, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 205 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 строком на 60 днів, тобто до 05 березня 2026 року включно.

Розмір застави визначити у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 166400 (сто шістдесят шість тисяч чотириста) грну національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № UA0002265 ДКСУ м. Київ, , банк отримувача (МФО) 820172.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати на виклики до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора, та суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_6