Справа № 331/6313/25
Провадження № 1-кс/331/2020/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року слідчий суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 27.10.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000960, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпродзержинськ (Кам`янське) Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 04.11.1998 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст.144, ч. 3 ст. 193, ст. 17, ч. 2 ст. 194, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;

- 23.07.1999 ІІІевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 17, ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- 10.05.2007 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з конфіскацією майна;

- 26.12.2013 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. 14.02.2014 звільнений з Вільнянської ВК № 11 по відбуттю строку покарання;

- 28.10.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст.263, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років;

- 28.02.2017 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя скеровано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст.309, ч. 1 ст. 263 КК України, наразі перебуває на розгляді;

- 10.07.2017 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя скеровано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 263 КК України, наразі перебуває на розгляді;

- 29.12.2017 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя скеровано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 263 КК України, наразі перебуває на розгляді;

- 27.04.2018 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя скеровано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст.345 КК України, наразі перебуває на розгляді;

- 18.01.2019 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 309 КК України, наразі перебуває на розгляді;

- 21.06.2019 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст.309, ч. 1 ст. 263 КК України, наразі перебуває на розгляді;

- 31.03.2021 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя скеровано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст.189, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України, наразі перебуває на розгляді;

- 25.11.2022 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст.263, ч. 1 ст. 255-1, ч. 3 ст. 289 КК України, наразі перебуває на розгляді;

- 31.10.2023 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя скеровано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 345 КК України, наразі перебуває на розгляді;

- 09.04.2024 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст.146 КК України, наразі перебуває на розгляді;

- 10.01.2025 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 255-1, ч.2 ст. 307 КК України, наразі перебуває на розгляді,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2025 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного 27.10.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000960 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів та злочинів проти життя та здоров`я, судимості за які не зняті і не погашені в порядку, передбаченому законом, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин з мотивів явної неповаги до суспільства за наступних обставин.

Так, 27.10.2025 приблизно о 17 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні антикінотеатру «ROOMS», що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 92, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, підійшов до раніше незнайомого чоловіка, а саме: адміністратора вказаного закладу ОСОБА_8 та розпочав з ним словесний конфлікт, що супроводжувався нецензурною лайкою в адресу останнього. У цей час заклад функціонував у звичному графіку, поряд перебувала група неповнолітніх осіб, другий адміністратор закладу - ОСОБА_9 та охоронці охоронного сервісу «ВЕНБЕСТ». Однак, незважаючи на присутність вказаних осіб, ОСОБА_4 продовжував здійснювати хуліганські дії в адресу адміністратора ОСОБА_8 , який всіляко намагався уникнути конфлікту, не реагував на ненормативну лексику ОСОБА_4 в його бік та пояснював правила перебування в закладі антикінотеатру «ROOMS».

Однак, ОСОБА_4 , бажаючи настання конфлікту, не зважаючи на неодноразові зауваження та пропозиції заспокоїтись, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, а саме: в приміщенні антикінотеатру «ROOMS», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 92, продовжував голосно висловлюватись грубою нецензурною лайкою в бік адміністратора закладу ОСОБА_8 .

У подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи вчинення діяння з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, грубо порушив громадський порядок та застосував насильство до ОСОБА_8 заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень предметом, який приніс при собі до антикінотеатру, а саме: металевий предмет циліндричної форми чорного кольору, який був приготовлений ОСОБА_4 для зазначеної мети за наступних обставин.

ОСОБА_4 , знаходячись перед ОСОБА_8 , висловлюючи в адресу останнього погрози фізичною розправою та вбивством, з нецензурною лайкою, утримуючи в правій руці металевий предмет циліндричної форми чорного кольору, наніс ним один удар в лобно-тім`яну ділянку голови ОСОБА_8 , чим спричинив останньому відповідно до довідки КНП «МКЛЕ та ШМД» ЗОР тілесні ушкодження, а саме: забійне садно лобно-тім`яної ділянки голови, від чого якого ОСОБА_8 втратив рівновагу та сів на підлогу.

Після чого ОСОБА_8 був доставлений до КНП «МКЛЕ та ШМД» ЗОР для надання медичної допомоги, чим ОСОБА_4 призупинив нормальну діяльність розважального закладу, а саме: антикінотеатру «ROOMS», порушив умови відпочинку його відвідувачів.

Далі, усвідомлюючи небезпеку та характер хуліганських дій, ОСОБА_4 до приїзду працівників поліції покинув приміщення антикінотеатру «ROOMS» у невідомому напрямку, не надавши допомоги ОСОБА_8 .

Таким чином, за твердженням слідчого, під час досудового розслідування встановлена достатня кількість доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке кваліфікується як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, за твердженням слідчого, доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:протоколом огляду місця події; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом проведення впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом проведення впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом проведення впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом проведення впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду предмету; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; іншими матеріалами кримінального провадження.

28.10.2025 ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні злочину та повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Так, за твердженням слідчого, органом досудового розслідування відповідно до положень п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, що передбачено п.1 ч.1 ст. 176 КПК України, за твердженням слідчого, свідчить тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, що передбачено п.2 ч.1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що на адресу Відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області та Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_4 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що негативно характеризує його особистість.

Про неможливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави свідчить те, що підозрюваний не працевлаштований, офіційних доходів не має,єдиним джерелом його доходу є матеріальні блага, отримані злочинним шляхом, які не можуть бути внесені як застава з метою забезпечення покладених на нього обов`язків.

Крім того, про неможливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України, свідчить відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, принципове ігнорування встановлених норм моралі в суспільстві, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а також те, що існує можливість його переховування від органів досудового слідства або суду, вчинення нових кримінальних правопорушень і подальшого порушення більш м`яких запобіжних заходів, передбачених п. 3 ч.1 ст. 176 КПК України та п. 4 ст. 176 КПК України, які до нього наразі вже застосовані в інших кримінальних провадженнях. Також орган досудового розслідування володіє відомостями щодо порушень виконання ухвали суду щодо запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Тому, за твердженням слідчого, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан його здоров`я, його майновий стан, відсутність стійких соціальних зв`язків дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

У ході судового засідання прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Також прокурор звернув особливу увагу на те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , було вчинено у присутності неповнолітніх, адміністратор розважального закладу отримав тілесні ушкодження, що призвело до зупинення роботи цього закладу. Крім того, він зазначив про те, що відносно ОСОБА_4 на даний час застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, але цей запобіжний захід не став перешкодою для вчинення ним нового кримінального правопорушення. Також прокурор звернув увагу на те, що наразі на розгляді у різних судах міста Запоріжжя знаходиться більше 10 обвинувальних актів відносно ОСОБА_4 , що свідчить про його значну небезпеку для суспільства.

У ході судового засідання підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважали такий запобіжний захід надто суворим та нічим необґрунтованим, а заявлені прокурором у клопотанні ризики не доведеними. У зв`язку з чим вони просили обрати відносно підозрюваного будь-який більш м`який запобіжний захід, такий, наприклад, як особисту поруку, домашній арешт або ж заставу у мінімальному розмірі.

При цьому, ОСОБА_4 пояснив, що він обрані щодо нього запобіжні заходи не порушував, завжди вчасно з`являвся на всі судові засідання, кримінальне правопорушення, у якому його підозрюють, не вчиняв, а лише захищав неповнолітніх дітей від посягань адміністратора, який на них нападав. Також він підтвердив слова свого захисника про те, що у той вечір майже відразу після подій спочатку зі своїм захисником та із ОСОБА_12 за власною ініціативою їздив до поліції, щоб дати пояснення щодо цих подій, але не дочекавшись, коли його приймуть, він поїхав додому, щоб не порушувати домашній арешт, де його і затримали співробітники поліції.

Захисник ОСОБА_5 , зі свого боку, подав слідчому судді письмові заперечення проти клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного захисну у вигляді тримання під варту, які він повністю підтримав у судовому засіданні.

Так, він звернув увагу на неправильну кваліфікацію дій його підзахисного.

Описуючи події того вечора, захисник, зокрема, зазначив про те, що враховуючи долучені до клопотання пояснення потерпілого, свідків обвинувачення, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , а також наявний відеозапис подій, конфлікт у ОСОБА_4 був виключно з ОСОБА_8 (з іншими особами він навіть не розмовляв), який, зі слів дітей, застосовував до них нецензурну лайку, погрози, насильство та перцевий балончик, а також безпідставно вигнав дітей на вулицю без одягу в темну та холодну пору року, під час дії воєнного стану, і саме ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження.

Тому захисник робить висновок про те, що справжнім мотивом дій ОСОБА_4 відносно ОСОБА_8 були саме неприязні відносини, які були викликані незаконним діями останнього відносно малолітніх і неповнолітніх дітей. Зазначене, за твердженням захисника, повністю виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 296 КК України.

На підтвердження своєї позиції захисник надав слідчому судді відеозапис події за участі ОСОБА_4 , зроблений на мобільний телефон одного з неповнолітніх, який став свідком цих подій, заяву ОСОБА_12 до поліції про вчинення відносно неповнолітніх дітей протиправних дій з доказами її реєстрації, а також медичні документи про проходження неповнолітніми дітьми оглядів у лікарів.

Також захисник звернув увагу слідчого судді на те, що кваліфікація дій ОСОБА_4 саме за ч. 4 ст. 296 КК України необхідна для того, щоб орган досудового розслідування (прокурор) мав право відповідно до положень ч. 2 ст. 183 КПК України звернутися до слідчого судді з клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, бо виключно такий запобіжний захід відносно ОСОБА_4 і цікавить працівників поліції та прокуратури.

При цьому, захисник наполягав, що ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України є несудимою особою, бо він за останнім вироком суду звільнився з місць позбавлення волі у 2014 році і відтоді щодо нього не було ухвалено жодного обвинувального вироку суду. Тому лише у випадку кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також захисник звернув увагу слідчого судді на те, що органом досудового розслідування не долучено до клопотання та до матеріалів кримінального провадження жодних відомості, обґрунтувань та доказів на підтвердження того факту, що ліхтарик, який ОСОБА_4 взяв в автомобілі ОСОБА_12 , дійсно був заздалегідь заготовлений ним саме для нанесення тілесних ушкоджень.

Не погодився захисник також і з тими ризиками, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання.

Зокрема, заперечуючи проти наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, захисник посилається на ненадання прокурором доказів на підтвердження реального існування цього ризику.

Крім того, він звернув увагу на процесуальну поведінку свого підзахисного, який ще до подання потерпілим заяви про вчинення кримінального правопорушення о 22:11 год. та до внесення відомостей до ЄРДР о 22:50 год. 27.10.2025 близько 21:00 год. самостійно з`явився до ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізької області для надання пояснень щодо цих подій. Однак, прочекавши разом з адвокатом майже годину працівника поліції, який відбере пояснення у нього, близько 21:40 год. ОСОБА_4 , залишивши заяву про надання пояснень адвокату для надання працівникам поліції, був вимушений поїхати додому, бо з 22:00 год. до 06:00 год. у нього домашній арешт. Саме там він і перебував до 02:50 год. 28.10.2025, тобто до моменту його затримання працівниками поліції. Таким чином, за твердженням захисника, у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду не ухилявся.

Також захисник звернув увагу на бездоганну процесуальну поведінку ОСОБА_4 в інших кримінальних провадженнях. Зокрема, щодо нього є ряд кримінальних справ, які перебувають на розгляді у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, у одній із яких щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді застави, а також у Вознесенівському районному суді м. Запоріжжя та в Олександрівському районному суді міста Запоріжжя, у одній з яких щодо нього обрано і діє на даний час запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22:00 год. до 06:00 год. із застосуванням електронного засобу контролю. За твердженням захисника, у всіх цих кримінальних провадженнях ОСОБА_4 обвинувачується, в тому числі, у ряді особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років мінімум. При цьому, у жодному з цих кримінальних проваджень ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду не ухилявся, не ухиляється і не буде ухилятися, обрані йому запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі він не порушував, не порушує і не буде порушувати. Таким чином, за твердженням захисника, своєю бездоганною поведінкою в інших кримінальних провадженнях та перебуваючи під дією запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, ОСОБА_4 доводить, що ризик ухилення від правоохоронних органів та суду щодо нього у даному випадку відсутній.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, за твердженням захисника, також не підтверджений жодними доказами. Зокрема, до клопотання не долучені повідомлення від потерпілого та свідків про спроби тиску на них з боку підозрюваного. У той же час, ОСОБА_4 або інші особи ні на свідків, ні на потерпілого жодного тиску не вчиняли, наявні відеозаписи події, які вже отримані органом досудового розслідування, ОСОБА_4 події, які розглядаються у рамках даного кримінального провадження, не заперечує і він зацікавлений довести свою невинуватість. Крім того, свідки та потерпілий під час допитів не повідомляли відомостей про побоювання тиску з боку ОСОБА_4 або інших осіб. Також захисник звернув увагу на те, що в інших кримінальних провадженнях він за останні 10 років не тиснув ні на свідків, ні на потерпілих, ні на інших учасників процесу.

Відсутність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, за твердженням захисника, підтверджується тим, що ОСОБА_4 , на противагу доводам прокурора, в силу ст. 89 КК України не судимий, останній вирок щодо нього датовано 2013 роком. Крім того, ОСОБА_4 інкримінується наразі вчинення кримінального правопорушення щодо громадської безпеки, а тому посилання слідчого на те, що він вчинить інший корисливий злочин, на переконання захисника, тут безпідставне. Тим більше, після звільнення з під варти 30.11.2024 ОСОБА_4 , хоч і не працевлаштований, але жодного корисливого злочину майже за рік йому не інкримінується. Крім того, за твердженням захисника, ОСОБА_4 не визнає провину в інкримінованих йому злочинах, а тому посилатися на те, що він вчинить новий злочин також безпідставно.

Також захисник наполягав на тому, що відносно ОСОБА_4 можливо застосувати менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою. Так, зокрема, захисник зазначив про те, що в інших кримінальних провадженнях до підозрюваного застосовувалися і застава, і домашній арешт, які він не порушував, у зв`язку з чим ці запобіжні заходи у повній мірі зможуть гарантувати належне виконання ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків. Також захисник звернув увагу на наявність у підозрюваного ряду хронічних хвороб, лікування яких в умовах слідчого ізолятора є неможливим, на підтвердження чого ним було надано слідчому судді копії медичних документів.

Крім того, захисник надав слідчому судді заяви від ОСОБА_13 та ОСОБА_12 про те, що вони виявили бажання бути поручителями ОСОБА_4 у випадку, якщо до нього буде застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

За клопотанням захисника ОСОБА_13 та ОСОБА_12 були допитані слідчим суддею у судовому засіданні і вони підтвердили, що ОСОБА_4 вони знають давно, підтримують з ним добрі відносини, характеризують його виключно з позитивної сторони, мають у своєму особистому користуванні автомобілі і за необхідності зможуть забезпечити доставку підозрюваного до слідчого, прокурора або до суду. Також вони підтвердили, що ознайомлені з положеннями ст. 180 КПК України і готові взяти на себе відповідні зобов`язання.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши письмові матеріали клопотання, приходить до таких висновків.

Згідно із ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, і повинно містити наряду з іншим: виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини (п.3); виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини (п.5).

Відповідно до вимог ч. 2 ст.194 КПК України прокурор під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов`язаний довести наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із клопотання і доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за яке передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років. Тобто, дане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Підозра у вчиненні даного кримінального правопорушення ґрунтується, зокрема, на протоколі огляду місця події, протоколах допиту свідків, протоколах проведення впізнання за фотознімками за участі свідків, протоколі допиту потерпілого, протоколі проведення впізнання за фотознімками за участі потерпілого, протоколі огляду предмету, протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; інших матеріалах кримінального провадження.

Досліджені в ході судового засідання докази, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, а також які були надані захисником, зокрема, відеозапис з місця події, де відображено весь хід конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у присутності значної кількості неповнолітніх та інших осіб у розважальному закладі, у тому числі й зафіксовано момент нанесення ОСОБА_4 удару ОСОБА_8 , від якого той втратив рівновагу, та аналіз встановлених в ході досудового слідства обставин вчинення кримінального правопорушення об`єктивно дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

При цьому, обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_4 узгоджується з узагальнюючим визначенням цього поняття, сформульованим у правових позиціях Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, за змістом якого термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або обставин, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Крім того, ЄСПЛ у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10 грудня 2019 року) зазначив наступне: «Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень».

Тому, зважаючи на той досить незначний проміжок часу, який пройшов з моменту вчинення кримінального правопорушення (27.10.2025 приблизно 17:20 год.), до моменту складання і вручення підозрюваному та його захиснику клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (28.10.2025), а також на той масив доказів, які було отримано та проаналізовано слідчим за це час, слідчий суддя приходить до висновку про те, що всі ці докази, зокрема, протокол огляду місця події, протокол допиту свідка ОСОБА_8 , протокол проведення впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 , протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 , протокол проведення впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_9 , протокол допиту свідка ОСОБА_10 , протокол проведення впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 , протокол допиту свідка ОСОБА_11 , протокол проведення впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 , протокол огляду предмету, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, на даний час у достатній мірі дають підстави стверджувати, що ОСОБА_4 , можливо, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

При цьому, слідчий суддя не бере до уваги посилання захисника на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_4 , оскільки слідчий суддя під час вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які відповідно до ст. 368 КПК України повинен вирішувати суд під час ухвалення вироку за результатами судового розгляду кримінального провадження, зокрема, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи підтверджують зібрані під час досудового розслідування докази вину конкретної особи у вчиненні цього кримінального правопорушення, чи є ці докази належними та допустимими.

Тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, є достатньо обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування цього кримінального провадження.

Також слідчим суддею враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий у своєму клопотанні посилається на наявність ризиків у даному провадженні, передбачених саме п. 1, п. 3 і п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто, ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду,незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У той же час, слідчий суддя не погоджується з твердженням слідчого та прокурора щодо наявності у даному випадку ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки, як було встановлено у ході розгляду клопотання, ОСОБА_4 був затриманий у себе вдома 28.10.2025 о 02:50 год. При цьому, жодних об`єктивних відомостей про те, що він вживав чи планував вжити хоч якісь реальні заходи для переховування від органів досудового розслідування та суду, слідчим та прокурором під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу надано не було. Тобто, на переконання слідчого судді, під час розгляду клопотання не було підтверджено належними та допустимими доказами реального існування ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду.

У той же час, слідчий суддя погоджується з твердженням прокурора та слідчого, що у даному випадку не виключена можливість незаконного впливу ОСОБА_4 на потерпілого та свідків, оскільки на даний час ще не були встановлені та допитані слідчим всі свідки вчинення кримінального правопорушення, а також вони ще не допитувалися судом під час судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим підозрюваний може здійснювати на свідків та потерпілого певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності. При цьому, агресивна та неконтрольована поведінка підозрюваного, яка зафіксована на наданому захисником відеозаписі з місця події, а також яка продемонстрована ним під час судового засідання, на переконання слідчого судді, дає достатні підстави стверджувати, що ОСОБА_4 дійсно може здійснити незаконний вплив на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тому у даному випадку слідчий суддя не бере до уваги твердження захисника щодо недоведеності даного ризику слідчим та прокурором, оскільки ним зі свого боку також не було надано жодного вагомого доказу та не було повідомлено жодного вагомого факту на спростування наявності цього ризику.

Також слідчий суддя погоджується із наявністю у даному випадку ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки наразі у різних судах м. Запоріжжя перебуває на розгляді більше 10 кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні, зокрема, тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, обвинувальні акти у яких були направлені до суду у період з 2017 року по 2025 рік. При цьому, щонайменше у двох із цих кримінальних проваджень до ОСОБА_4 застосовано запобіжні заходи у вигляді застави та у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. Однак, незважаючи на це, ОСОБА_4 знову повідомлено про підозру у вчиненні нового тяжкого кримінального правопорушення. Тому зазначені обставини, на переконання слідчого судді, є достатніми для обґрунтування наявності у даному випадку ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

При цьому, слідчий суддя не бере до уваги посилання захисника на те, що у всіх кримінальних провадженнях, які перебувають на розгляді у судах, ОСОБА_4 свою вину не визнає, а також протягом року після звільнення з-під варти йому не було пред`явлено жодної нової підозри у вчиненні нового кримінального правопорушення, вважаючи їх такими, що у достатній мірі не спростовують наявності у даному випадку ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на це, слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні належним чином обґрунтовано та доведено наявність у даному випадку ризиків, передбачених п. 3 і п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, з урахуванням встановлених відомостей про особу підозрюваного, який офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, тобто не має стійких соціальних зв`язків, а також з урахуванням наявних доказів, на підставі яких обґрунтовується підозра, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні і прокурором у судовому засіданні доведена недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим п. 3 і п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, зокрема, про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, що передбачено п.1 ч.1 ст. 176 КПК України, на переконання слідчого судді, свідчить тяжкість та значна суспільна небезпека інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також продемонстрована підозрюваним на дослідженому слідчим суддею під час розгляду клопотання явна зневага до встановлених у цивілізованому суспільстві правил поведінки, що ставить під сумнів можливість виконання ним обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Про неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, на переконання слідчого судді, свідчить поведінка підозрюваного під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та під час судового засідання, а також характер та кількість інкримінований йому на даний час кримінальних правопорушень, що ставить під сумнів можливість виконання ним обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України. Крім того, даний запобіжний захід, на переконання слідчого судді, не зможе належним чином запобігти, зокрема, ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

У той же час, слідчий суддя, опитавши під час судового засідання за клопотанням захисника осіб, які надали свої письмові заяви про бажання взяти ОСОБА_4 на поруки, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , прийшов до висновку про те, що вони не зможуть в силу свого віку та фізичних даних належним чином гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. При цьому, сама лише наявність автомобілів та водійських посвідчень у цих осіб, на переконання слідчого судді, враховуючи неврівноважену поведінку підозрюваного під час судового засідання, не може бути достатньою гарантією того, що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 дійсно зможуть за необхідності доставляти ОСОБА_4 до органу досудового розслідування чи в суд.

Від інших осіб, які бпоручилися за ОСОБА_4 , письмових заяв до слідчого судді не надходило.

Про неможливість обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, на переконання слідчого судді, свідчить те, що підозрюваний не працевлаштований, офіційних доходів не має,а раніше обраний в іншому кримінальному провадженні і чинний на даний час запобіжний захід у вигляді застави не зміг належним чином запобігти, зокрема, ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, про неможливість обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який передбачений п. 4 ч. 1 ст.176 КПК України, свідчить відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, принципове ігнорування встановлених норм моралі та правил поведінки в суспільстві, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а також те, що стосовно нього існує реальна можливість вчинення нових кримінальних правопорушень і подальшого порушення більш м`яких запобіжних заходів, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України та п. 4 ст. 176 КПК України, які до нього наразі вже застосовані в інших кримінальних провадженнях. Також слідчий суддя враховує, що прокурором було надано слідчому судді під час судового засідання докази порушень ОСОБА_4 обов`язку перебування за визначеним місцем проживання у визначений час доби, покладеного на нього в іншому кримінальному провадженні ухвалою суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. Наведене свідчить про те, що вказаний запобіжний захід, на переконання слідчого судді, належним чином не зможе гарантувати виконання ОСОБА_4 покладених на нього при обранні цього запобіжного заходу обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 3 і п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, твердження захисника про непорушення ОСОБА_4 обов`язків, покладених при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, були спростовані під час судового засідання наданими прокурором доказами, а всі інші його доводи належним чином не спростовують зазначених вище висновків слідчого судді.

При цьому, слідчий суддя також враховує, що згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Тому за вказаних вище обставин слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи в достатній мірі не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання встановленим ризикам, тому підстав для обрання відносно нього іншого більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя не вбачає.

Вік та стан здоров`я ОСОБА_4 також не є перешкодою для його тримання під вартою, оскільки із наданих захисником слідчому судді медичних документів не було встановлено наявності у підозрюваного таких захворювань, які б дійсно перешкоджали утриманню його під вартою.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що характер та ступінь тяжкості діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , та сукупність інших обставин, зазначених у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_4 , на даному етапі досудового розслідування не встановлено та учасниками судового засідання не доведено.

Слідчим суддею також враховано, що відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчий суддя враховує, що у даному випадку ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства відносно ОСОБА_8 . Крім того, дане кримінальне правопорушення, як вбачається із дослідженого у судовому засіданні відеозапису, було вчинено у громадському місці, у присутності неповнолітніх, що продемонструвало їм можливість застосування неприйнятних у цивілізованому суспільстві способів вирішення конфліктів і могло призвести до формування у них хибного уявлення про допустимі способи вирішення конфліктів, а отримання адміністратором розважального закладу тілесних ушкоджень завадило продовженню нормальної роботи цього закладу.

Також слідчий суддя бере до уваги неконтрольовану агресивну поведінку ОСОБА_4 як під час конфлікту із ОСОБА_8 , так і під час судового засідання, і неможливість більш м`яких запобіжних заходів, застосованих в інших кримінальних провадженнях, у тому числі і застави, запобігти ризику вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, що свідчить про його значну небезпеку для суспільства.

Тому, зважаючи на викладене, слідчий суддя не вбачає у даному конкретному випадку підстав для визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів - з 28 жовтня 2025 року до 26 грудня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 26 грудня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 29 жовтня 2025 року.

Повний текст ухвали складено і оголошено 03 листопада 2025 року об 11 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_14