УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника відділення СВ Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідча, у рамках кримінального провадження №0002267 від 19.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, звернулася до суду із вказаним клопотанням, у якому просить суд накласти арешт на майно вилучене 16.01.2026 в ході проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 17.11.2025, близько 10 год. 52 хв., невстановлена досудовим розслідуванням особа, зателефонувала мобільний додаток «Вайбер» з а.н. НОМЕР_1 , абонентом якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , представилася працівником СБУ та повідомила останній неправдиві відомості щодо купівлі ліків російського походження.

У подальшому, 17.11.2025, близько 21 год. 00 хв., невстановлена особа, перебуваючи поблизу приміщення магазину «Гуркіт», що по вул. Міцкевича, буд.11 в м. Рівне, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, отримала від ОСОБА_6 , належні йому грошові кошти в розмірі 29000 доларів США, 6450 євро, 61000 гривень, які ОСОБА_6 передав, будучи переконаним в тому, що придбав ліки російського походження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшли матеріали СБУ про те, що в ході проведення розшукових заходів встановлено, що громадянин ОСОБА_7 спільно із невстановленими на даний час особами, діючи за попередньою змовою групою осіб, на території м. Рівне, представляючись працівниками Служби безпеки України, вчиняють шахрайській дії відносно громадян в особливо великих розмірах.

16 січня 2026 року в ході проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та вилучено: грошові кошти номіналом 1000 гривень ( 177 купюр) в загальній сумі 177000 гривень, грошові кошти номіналом 500 гривень ( 421 купюра) в загальній сумі 210500 гривень, грошові кошти номіналом 200 гривень ( 161 купюра) в загальній сумі 32200 гривень, грошові кошти номіналом 100 гривень ( 82 купюри) в загальній сумі 8200 гривень, грошові кошти в сумі 100 доларів США, грошові кошти в сумі 200 євро, мобільний телефон марки «Pixel Google» ІМЕІ НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Pixel Google 5» ІМЕІ НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Pixel Google 3» ІМЕІ НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Pixel Google 3» ІМЕІ НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Pixel Google 9» ІМЕІ НОМЕР_6 , ІМЕІ НОМЕР_7 з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_8 , стартові пакети «Київстар» та «Водафон» в загальній кількості 291 штука, сім-карти операторів мобільного зв`язку в загальній кількості 467 штук.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вказане вилечене в ході проведення обшуку майно, яке являється матеріальним об`єктом, що зберегло на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням неявки та заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002267 від 19.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

16.01.2026 в ході проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та вилучено вказане майно, яке в подальшому долучено до матеріалів справи в якості речового доказу постановою слідчого від 16.01.2026.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно вимог ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Враховуючи вищевикладені обставини те, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя, приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на вказане вилучене 16.01.2026 в ході проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно, з метою збереження речових доказів, проведення судових експертиз так, як не застосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що було об`єктом кримінально протиправних дій, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на грошові кошти номіналом 1000 гривень ( 177 купюр) в загальній сумі 177000 гривень, грошові кошти номіналом 500 гривень ( 421 купюра) в загальній сумі 210500 гривень, грошові кошти номіналом 200 гривень ( 161 купюра) в загальній сумі 32200 гривень, грошові кошти номіналом 100 гривень ( 82 купюри) в загальній сумі 8200 гривень, грошові кошти в сумі 100 доларів США, грошові кошти в сумі 200 євро, мобільний телефон марки «Pixel Google» ІМЕІ НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Pixel Google 5» ІМЕІ НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Pixel Google 3» ІМЕІ НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Pixel Google 3» ІМЕІ НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Pixel Google 9» ІМЕІ НОМЕР_6 , ІМЕІ НОМЕР_7 з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_8 , стартові пакети «Київстар» та «Водафон» в загальній кількості 291 штука, сім-карти операторів мобільного зв`язку в загальній кількості 467 штук, які було виявлено та вилучено 16 січня 2026 року в ході проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити заборону власнику, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися вказаним майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя