Справа № 468/1501/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

18.09.2025 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 03.07.2025 року про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

До Баштанського районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_3 , на постанову слідчого від 03.07.2025 року про відмову у визнанні потерпілим.

З матеріалів скарги слідує, що СВ Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19.11.2022 року близько 11.00 год. на автодорозі Н-11 за участю автомобілів Мітсубісі Паджеро та МАН з причіпом Кrone, в результаті якої водій автомобіля Мітсубісі Паджеро, ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження, від яких в подальшому помер.

Батько загиблого ОСОБА_3 , звернувся в даному кримінальному провадженні до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим в даному кримінальному провадженні, оскільки смерть внаслідок даної дорожньо-транспортної сина заявника спричинила йому великої моральної шкоди.

Предметом оскарження є постанова слідчого СВ Баштанського РВ ГУНП в Миколаївській області від 03 липня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

30.06.2025 року він звернувся до слідчого СВ Баштанського РВ ГУНП Миколаївській області з заявою про визнання потерпілим, оскільки зв`язку з смертю сина, йому, завдано моральної та майнової шкоди.

03.07.2025 року по пошті він отримав постанову слідчого ОСОБА_5 , про відмову в задоволенні заяви про визнання потерпілим від 03.07.2025 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про визнання потерпілим слідчий вказує на передчасність робити висновок , про наявність або відсутність в діях учасників ДТП порушень ПДР.

Від скаржника до суду надійшла заява про підтримання скарги та її розгляд за його відсутності.

Слідчий до суду не з`явився, заяв не подавав.

Слідчий суддя під час вирішення скарги враховує, що згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частина 1 ст.303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Статтею 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 5 ст.55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.

Натомість як в даному кримінальному провадженні таких підстав слідчим не встановлено та в оскаржуваній постанові не зазначено.

Фактично в оскаржуваній постанові слідчим наведено лише підстави про передчасність прийняття рішення про наявність чи відсутність зробити вказані висновки.

Тоді як у відповідності до вимог ст.110 КПК України постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.

Окрім того, згідно із ч.1 ст.9 КПК України слідчий має неухильно дотримуватися вимог КПК України.

У той же час, в порушення вимог ст.ст.9, 55, 110 КПК України слідчим в оскаржуваній постанові не наведено жодної передбаченої чинним КПК України підстави для відмови в задоволенні клопотання заявника про визнання його потерпілим.

Окрім того, конструкція складу злочину, що передбачений ст.286 ч.2 КК України та за якою наразі слідство триває, провадження ще не закрито, вказує на те, що в таких провадженнях завжди існують особи, що потерпіли від злочину.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі № 439/397/17 поняття «потерпілий» є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі. Поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції. Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення. Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого. У частині 2 статті 55КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України. Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально. Кримінальний процесуальний закон (статті 55 - 59 КПК України) юридично закріплює статус потерпілого - учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасника процесу.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При цьому, склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, серед іншого передбачає шкідливі наслідки у вигляді загибелі людини в результаті відповідної дорожньо-транспортної пригоди.

Одночасно з цим, на думку слідчого судді, є очевидним те, що внаслідок загибелі людини в обставинах ДТП, її членам сім`ї чи близьким родичам самим фактом загибелі близького родича була заподіяна суттєва моральна шкода з врахуванням процитованої вище загальної засади верховенства права.

За такого, такі особи дійсно не можуть бути потерпілими в кримінально-правовому розумінні цього поняття, але можуть бути потерпілими в кримінально-процесуальному розумінні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Крім того, аналіз положень ст. 303 КПК України через призму положень ст. 307 КПК України вказує на те, що чинним КПК визначено не тільки вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а і способи такого оскарження, а саме: 1) рішення слідчого можуть бути оскарженні шляхом їх скасування, 2) дії шляхом зобов`язання їх припинити, 3) бездіяльність шляхом зобов`язання вчинити певну дію.

З закріпленої в ст. 26 КПК України диспозитивності як загальної засади кримінального провадження слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

За такого, слідчий суддя, розглядаючи подану в порядку п. 5 ч.1 ст. 303 КПК України скаргу на рішення (постанову) слідчого про відмову у визнанні потерпілим має право відповідно до визначених ст. 307 КПК України повноважень лише скасувати оскаржене рішення слідчого або залишити скаргу без задоволення в залежності від того, чи є таке рішення законним та обґрунтованим та чи допущене при винесенні такого рішення слідчого порушення прав, свобод та інтересів особи в кримінальному провадженні, чи ні.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також з метою виконання позитивного зобов`язання Держави, передбаченого Європейською конвенцією з прав людини, щодо обов`язку України забезпечити ефективне та своєчасне розслідування з достатньою прозорістю та захист інтересів членів сім`ї ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови слідчого від 03.07.2025 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим.

В частині визнання бездіяльності слідчого щодо залучення скаржника у якості потерпілого та зобов`язання слідчого вчинити певні дії, зокрема залучити ОСОБА_3 в якості потерпілого, винести відповідну постанову та вручити ОСОБА_3 , пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволення скарги в цій частині, на підставі ст.307 КПК України.

Ураховуючи викладене вище, скарга є такою, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.9, 55, 58, 110, 303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 03 липня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000450 від 20.11.2022 року задовольнити частково.

Постанову заступника начальника СВ Баштанського РВ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 03 липня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000450 від 20.11.2022 року скасувати.

У задоволенні іншої частини вимог скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: