г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4507/25
Номер провадження 1-кп/213/282/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21

при розгляді у судовому засіданні кримінального провадження № 0000452 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України;

ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України;

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України;

ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України;

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України;

ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України;

ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України;

ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України;

ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України;

ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України;

ОСОБА_14 , , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України;

ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Ухвалою суду від 28 серпня 2025 року обвинуваченим продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 жовтня 2025 року включно, без визначення застави. Підготовче судове засідання відкладено на 24 вересня 2025 року. У зв`язку з клопотаннями захисників ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , про неможливість прибути до судового засідання, підготовче засідання відкладено на 06 жовтня 2025 року.

06 жовтня 2025 року призначено судовий розгляд на 17 жовтня 2025 року.

17 жовтня 2025 року до судового засідання не прибули захисники ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , на передодні надали заяви про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням на лікарняних.

Ухвалами суду від 15 та 16 жовтня 2025 року доручено Південно-Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити захисників для здійснення захисту ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 .

Дорученнями Південно- Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги призначено адвоката ОСОБА_20 для участі у судовому засіданні для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ; адвоката ОСОБА_21 обвинуваченого ОСОБА_11 ; адвоката ОСОБА_19 обвинуваченого ОСОБА_14 .

У судовому засіданні визначено неможливість проведення судового розгляду кримінального провадження, проте мала необхідність вирішення питання щодо продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинувачених.

Прокурором заявлене клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Клопотання прокурора обґрунтовані тим, щовідносно обвинувачених необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вони на даний час обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна та, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, встановлено ризики, які знайшли своє підтвердження в ході досудового розслідування та на даний час не зникли і не зменшились.

В ході досудового розслідування встановлено, що обвинувачені не мають міцних соціальних зв`язків, можуть здійснювати незаконний вплив на інших обвинувачуваних, які є членами злочинної організації, з метою узгодження показань та введення в оману сторону обвинувачення та суд щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень. Обвинувачені систематично протягом тривалого часу здійснювали злочинну діяльність пов`язану з незаконним збутом психотропних речовин на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі злочинної організації.

Враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний очевидний ризик переховування обвинувачених від органів досудового розслідування або суду на територіях, які не підконтрольні Українській владі.

Тобто інші, більш м`які запобіжні заходи, неможливо застосувати до обвинувачених.

Суспільний інтерес у справі, який полягає у досягненні цілей, визначених ст. 177 КПК України, перевищує можливі позитивні характеристики обвинувачених.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, скоєних у складі злочинної організації.

На думку сторони обвинувачення обвинуваченим необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, що забезпечить виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.

Захисник ОСОБА_16 , заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Захисник посилався на те, що обвинувачені мають стійкі соціальні зв`язки, місця проживання, родини, дітей, про яких треба піклуватися, вже тривалий час перебувають під вартою, характеризуються позитивно, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом не будуть мати можливості спілкуватися та впливати на свідків, не мають наміру переховуватися від суду. Захисник просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, у випадку якщо суд вирішить залишити обвинувачених під вартою, застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Перебування під заставою та маючи обов`язки, покладені судом, забезпечить належну процесуальні поведінку обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтримали думку свого захисника.

Захисники ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , підтримали доводи висловлені захисником ОСОБА_16 та заначили, що обвинувачені вже більше року перебувають під вартою, ризики зазначені прокурором не обґрунтовані та формальні, жодні докази можливого впливу обвинувачених на свідків та експертів відсутні тощо. Просили визначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 підтримали думку захисників.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думки захисників та обвинувачених, прийшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями статті 194КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу чи його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною 3 статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У відповідності до положень статті 177КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Частина 1 статті 183КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд на стадії судового розгляду не здійснює оцінку обґрунтованості підозри, оскільки обґрунтованість підозри вже була визнана при застосуванні до обвинувачених на стадії досудового розслідування запобіжних заходів. Тому в контексті питання про зміну запобіжного заходу чи продовження його дії, суд оцінює як підстави, що слугували для обрання запобіжного заходу, так і їх чинність на етапі вирішення питання про його продовження, а так само оцінює обставини, на які сторона покликається в обґрунтування підстав для зміни запобіжного заходу на стадії судового розгляду.

Очікування можливого суворого покарання саме по собі є реальним мотивом та підставою переховуватись від суду, та суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування.

При оцінці ризику переховування у цьому провадженні суд враховує той факт, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 обвинувачуються у вчинені особливо тяжких кримінальних правопорушеннь проти громадської безпеки та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років. На теперішній час існують підстави стверджувати, що ризик втечі вірогідний, виходячи із суворості покарання. Крім того, на даний не визначений обсяг доказів, які будуть досліджуватися судом, не допитані свідки та обвинувачені.

Прокурор наголошує на тому, що відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений зможе вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Таким чином, Кримінальним процесуальним кодексом України передбачена необхідність встановити високий чи підвищений рівень вірогідності існування відповідних ризиків, а не вимога доводити наявність реального наміру особи вчинити певні дії, здійснити підготовку до їх вчинення, або факт безпосереднього вчинення таких дій після повідомлення про підозру у кримінальному провадженні.

Автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження чи зміну обвинуваченим запобіжного заходу, суд враховує те, що існування ризику втечі знаходиться у взаємозв`язку з іншими факторами. Тяжкість злочину, а так само й покарання, яке може бути призначено, з урахуванням особи обвинувачених, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства станом на дату розгляду питання, зможе попередити ризик ухилення від суду.

При оцінці ризику незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні суд враховує той факт, що свідки ще не допитувалися під час розгляду справи, тому це надає реальну змогу впливати на останніх задля спотворення доказової бази для уникнення в подальшому від відбуття покарання за скоєні кримінальні правопорушення.

У цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи, на даний час, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст.194КПК України та забезпечити їх належну поведінку.

Суд вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених і продовження раніше обраного щодо них запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, - можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженн і щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Дана стаття не забороняє суду визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, посилаючись на безпосереднє право суду вирішувати застосовувати заставу чи ні. Проте, як суд вже зазначав, на даний час не визначено порядок та обсяґ доказів, які мають бути досліджені у судовому засіданні, не допитано обвинувачених та з`ясовано їх ставлення до інкримінованого ним обвинувачення, тому визначення застави у будь-якому розмірі є передчасним.

Враховуючи кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , стадію судового розгляду, суд не вбачає можливим застосувати до них такий альтернативний запобіжний захід як застава.

Керуючись статтями 130, 131, 170-174, 314-317, 350,372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ,

на 60 (шістдесят) днів, а саме до 15 грудня 2025 року включно, без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст ухвали проголошений 17 жовтня 2025 року о 15 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1