Справа № 953/7731/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000884 від 23.07.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ, Харківської області, громадянина України, розлученого, офіційно непрацевлаштованого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000884 від 23.07.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000884 від 23.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263, ч.3 ст.313, ч.2 ст.317 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи у групі з ОСОБА_7 та невстановленими в ході проведення досудового розслідування особами, умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій у сфері незаконного обігу психотропних речовин, вчинив незаконне виробництво та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, вчинене за попередньою змовою групою осіб та вчинене в особливо великих розмірах при наступних обставинах: Так, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 та невстановленими в ході проведення досудового розслідування особами, маючи умисел на незаконне виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, у невстановлений час, але не пізніше 13.05.2025 та за невстановлених у ході досудового розслідування обставин, незаконно виготовили особливо небезпечну психотропну речовину PVP, в особливо великому розмірі, яку у подальшому зберігали за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту: Так, в період з 10:11 13.05.2025 до 01:07 14.05.2025 в ході проведення обшуку за за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: кристалічну речовину за зовнішніми ознаками схожу на психотропну речовину PVP, яка згідно з висновками комісійних судових експертиз матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, загальна маса якої в перерахунку на масу речовини становить 20131,996 грамів, що згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, становить особливо великий розмір, яку ОСОБА_4 у групі з ОСОБА_7 та невстановленими в ході проведення досудового розслідування особами незаконно виготовили та зберігали за адресою: АДРЕСА_1 . з метою подальшого збуту.

13.05.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

14.05.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України.

07.07.2025 постановою виконуючого обов`язки керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 13.08.2025.

07.08.2025 ухвалою Київського районного суду м. Харкова строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців до 13.11.2025.

02.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами: протоколом проведення НСРД у порядку ст.261, 262 КПК України від 03.04.2025: у відділенні ТОВ «Нова Пошта» проведено відбір з 3 каністр з рідиною, які отримав ОСОБА_8 , що згідно висновку експертизи є прекурсором, стосовно якого встановлюються заходи контролю; протоколом проведення НСРД у порядку ст.261, 262 КПК України від 05.04.2025: у відділенні компанії «Meest Пошта» проведено відбір з 2 пакетів з речовиною загальною масою 1066 грам, які ОСОБА_8 відправив до м. Хмельницький, ТТН № 718-6639156, що згідно висновку експертизи є психотропною речовиною - PVP, масою 10,6884 грама; протоколом проведення НСРД у порядку ст.261, 262 КПК України від 05.04.2025: у відділенні компанії «Meest Пошта» проведено відбір з 2 пакетів з речовиною загальною масою 1042 грам, які ОСОБА_8 відправив до м. Чернігів, ТТН № 718-6640353, що згідно висновку експертизи є психотропною речовиною - PVP, масою 14, 5329 грама; протоколом проведення НСРД у порядку ст.263 КПК України від 30.04.2025: зафіксовано непрямі розмови ОСОБА_8 з його співмешканкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про реалізацію та виробництво психотропних речовин; протоколом проведення НСРД у порядку ст.269 КПК України від 30.04.2025: зафіксовано як 05.04.2025 ОСОБА_8 здійснював відправлення до м. Хмельницький, ТТН № 718-6639156, що згідно висновку експертизи є психотропною речовиною - PVP, масою 10,6884 грама та до м. Чернігів, ТТН № 718-6640353, що згідно висновку експертизи є психотропною речовиною - PVP, масою 14, 5329 грама. Крім того зафіксовано як ОСОБА_8 отримав 3 каністри, з прекурсорами, після чого ОСОБА_8 на автомобілі «Рено Трафік» під`їхав до адреси: АДРЕСА_2 (місце проживання ОСОБА_7 ) та разом із ОСОБА_7 занесли каністри з автомобіля на території домоволодіння АДРЕСА_2 ; протоколом проведення НСРД у порядку ст.269 КПК України від 30.04.2025: зафіксовано як у період часу з 04.04.2025 до 12.04.2025 ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 носили каністри з рідинами у автомобілі «Рено Трафік», «Мітсубісі Паджеро» та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (місце проживання ОСОБА_7 ); протоколом проведення НСРД у порядку ст.261, 262 КПК України від 29.04.2025: у відділенні ТОВ «Нова Пошта» проведено відбір з 10 каністр з рідинами, які отримав ОСОБА_8 , що згідно висновку експертизи є прекурсорами, стосовно якого встановлюються заходи контролю; протоколом проведення НСРД у порядку ст.269 КПК України від 30.04.2025: зафіксовано як 30.04.2025 ОСОБА_8 отримав 10 каністр, з прекурсорами, після чого ОСОБА_8 погрузив їх в автомобіль «Рено Трафік» та приїхав до адреси: АДРЕСА_3 (місце проживання ОСОБА_8 ); протоколом проведення НСРД у порядку ст.263 КПК України від 05.06.2025: зафіксовано непрямі розмови ОСОБА_8 з його співмешканкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про реалізацію та виробництво психотропних речовин; протоколом проведення НСРД у порядку ст.269 КПК України від 02.05.2025: зафіксовано як 11.04.2025 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав з поштомату компанії «Meest Пошта» поштове відправлення № 718-6640353, яке 05.04.2025 відправив ОСОБА_8 з психотропними речовинами; протоколом зняття інформації з електронних інформаційних систем від 20.05.2025: оглянуто сторінку з сайту Meest Shopping (посилання на сторінку сайту ІНФОРМАЦІЯ_5 де зафіксовано факт отримання поштового відправлення у м. Чернігів, ТТН № 718-6640353 11.04.2025; протоколом зняття інформації з електронних інформаційних систем від 20.05.2025: оглянуто сторінку з сайту Meest Shopping (посилання на сторінку сайту ІНФОРМАЦІЯ_5 де зафіксовано факт отримання поштового відправлення у м. Хмельницький, ТТН № 718-6639156 ТТН № 718-6639156 10.04.2025; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , під час якого вилучено: кредитну картку № НОМЕР_1 «Ощадбанку», мобільний телефон Redmi 9A IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , кредитну картку «Ощадбанку» № НОМЕР_4 та мобільний телефон Huawei у корпусі чорного кольору; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_7 , де вилучено наркотичні засоби (канабіс), вогнепальна зброя (пістолет), боєприпаси (набої різного калібру), PVP у особливо великих розмірах, особистий мобільний телефон Motorola imei1: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 , ОСОБА_7 , два мобільні телефони Redmi 9A IMEI: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 та Mi9SE IMEI: НОМЕР_10 , IMEI 2: НОМЕР_11 , мобільний телефон Realmi 4a imei1: НОМЕР_12 , imei2: НОМЕР_13 , мобільний телефон Mi Model M1903F26 IMEI: НОМЕР_14 , IMEI 2: НОМЕР_15 ( ОСОБА_7 ), банківські картки, автомобіль «Рено Трафік», що належить ОСОБА_8 ; протоколом обшук за адресою: АДРЕСА_1 від 13.05.2025, під час якого вилучено: обладнання для виготовлення PVP, PVP у особливо великих розмірах, прекурсори; протоколом проведення НСРД у порядку ст.264 КПК України від 02.08.2025 зняття інформації з мобільного телефону Motorola imei1: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_7 , який вилучено у нього під час обшуку, де зафіксовано переписки з: ОСОБА_8 , де фігуранти відправляють номери банківських карток, номери мобільних телефонів, квитанції про оплати, номери ТТН поштових компаній, фото таблеток «Долоксен»; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , де фігуранти ведуть переписку де відправляють фото з лабораторії, таблетки «Долоксен», квитанції про оплати, номери ТТН, номери банківських карток; встановлено додаток «Нова Пошта» з номерами поштових відправлень; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , якому на праві власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , який повідомив, що у 2019 ОСОБА_7 за усною домовленістю придбав у нього вище вказаний будинок за 4000 доларів; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що з лютого 2025 року часто бачив ОСОБА_7 з іншими незнайомими особами на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який на прохання ОСОБА_7 проводив Інтернет кабель до будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом зняття інформації в порядку ст. 245-1 КПК України від 03.06.2025 відеозапис з камер відеоспостереження магазину «ПОСАД», за 12.05.2025 у період часу з 12:59:59 по 13:24:42, за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом огляду від 06.08.2025 огляд відеозапису з камер відеоспостереження магазину «ПОСАД», за 12.05.2025 у період часу з 12:59:59 по 13:24:42, за адресою: АДРЕСА_4 , за участі ОСОБА_8 , який повідомив, що чоловік, що зображений на відеозаписах є ОСОБА_4 ; протоколом огляду місця події від 11.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено: 3 інтернет роутери, еластичний бинт, два блістери з таблетками «Долоксен», бутилка «Ред Лайбел» (яку ОСОБА_4 купив 12.05.2025 у магазині ПОСАД); висновками комісійних судових експертиз матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, судових експертиз матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, судово - балістичних експертиз; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , який повідомив, що він разом із ОСОБА_7 організували лабораторію з виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини PVP та у подальшому займалися виготовленням та збутом PVP з літа 2024 року та розповів про механізм виготовлення PVP; протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 від 03.10.2025, який повідомив, що він за попередньою змовою групою осіб займався виготовленням та збутом особливо небезпечної психотропної речовини PVP у особливо великих розмірах; іншими доказами в їх сукупності.

02.09.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30.10.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 9-ти місяців, тобто до 13 лютого 2026 року.

30.10.2025, 24.12.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до одного року, тобто до 13 травня 2026 року.

Прокурор зазначає, що 13.02.2026 строк застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не можливо внаслідок його особливої складності, через необхідність отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки комісійних судових експертиз матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 по вилучених у ході обшуків речовинах (вагою понад 50 кг речовини та близько 2000 літрів рідини); отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки комплексних молекулярно-генетичних експертиз та експертиз матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 по вилучених у ході обшуків рукавичках, костюмах, масках (понад 500 об`єктів); отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судових молекулярно-генетичних експертиз по вилучених у ході проведення обшуків та НСРД об`єктах (понад 30 об`єктів); призначити та отримати висновки комісійних судових експертиз матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 по вилучених у ході обшуків предметах, речовинах, реактивах та обладнанню (понад 100 об`єктів); отримати висновок комісійної судової експертизи матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціалізацією 8.6 для встановлення факту чи використовувалося обладнання, реактиви та речовини для виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини PVP за результатами експертиз у даному кримінальному провадженні (призначення вказаної експертизи стало можливим після проведення 03.10.2025 слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 ; після отримання висновку експертизи вирішити питання про наявність в діях підозрюваних складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України; отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження результати негласних слідчих (розшукових) дій проведених в порядку ст. 260, 263, 264, 269 КПК України; здійснити розсекречування матеріалів, які були підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій; встановити усіх осіб причетних до скоєння даних злочинів, відносно яких прийняти рішення відповідно до ст. 276 КПК України; повідомити підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про підозру в остаточній редакції; виконати в повному обсязі вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України, із врахуванням об`ємів матеріалів кримінального провадження.

Необхідність продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з часу застосування запобіжного заходу не зменшились та не перестали існувати, а саме тим, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала. Зазначила про необґрунтованість ризиків, на які посилається прокурор, наявність обґрунтованої підозри не може бути безумовною підставою для продовження строку дії запобіжного заходу. Просила застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, відмовити у задоволенні продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, з урахуванням даних про стан здоров`я ОСОБА_4 , про що в судовому засіданні надано документи.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні причетність до вчинення кримінального правопорушення не визнав, відмовився надавати пояснення, щодо продовження міри запобіжного заходу заперечував.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання, захисника, підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, є доведеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно бути розглянуте згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Частиною 5 ст. 199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків та спливу строків тримання під вартою.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000884 від 23.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263, ч.3 ст.313, ч.2 ст.317 КК України.

02 вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

02 вересня 2025 року слідчим суддею Київського районного суду міста Харкова за результатами розгляду клопотання слідчого погодженого з прокурором постановлено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 31 жовтня 2025 року включно.

07 липня 2025 року постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 13.08.2025.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6-ти місяців, тобто до 13 листопада 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 9-ти місяців, тобто до 13 лютого 2026 року.

30.10.2025, 24.12.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до одного року, тобто до 13 травня 2026 року.

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 24 грудня 2025 року, якою підозрюваному застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з урахуванням обставин, що по справі необхідно провести ряд слідчих дій, виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні є не можливим.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 02 вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, вчинене за попередньою змовою групою осіб та вчинене в особливо великих розмірах.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації його дій, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, які перелічені вище у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливої причетності до вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, може вдатися до відповідних дій. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У свою чергу сторона захисту не змогла навести достатні аргументи того, щоб взагалі виключити такий ризик.

Водночас, окрім врахування ступеня тяжкості кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_4 не залишається поза увагою слідчого судді те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Також вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та роз`яснення, надані Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчим суддею взято до уваги те, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, законного джерела доходу немає, а тому повністю виключити вказаний ризик неможливо.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, впливу на свідків, інших підозрюваних, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, який розлучений, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, однак дані відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Вирішуючи клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, майновий та сімейний стан.

Приймаючи до уваги ризики, які продовжують існувати, конкретні обставини провадження та наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вказаного кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує відомості про особу підозрюваного, проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи учасників, суд прийшов до висновку, що всі зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що єдиним запобіжним заходом, адекватним особі підозрюваного, здатним забезпечити його належну поведінку та запобігти встановленим ризикам, є тримання під вартою.

За таких обставин клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

З огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та керуючись правилом п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000884 від 23.07.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 (шістдесят днів) в межах строку досудового розслідування, тобто до 09 квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії даної ухвали до 09 квітня 2026 року включно.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1