Номер провадження: 11-сс/813/2233/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000916 від 29.08.2025 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, водія-кіномеханіка клубу ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 409 КК України,

встановив:

в провадженні СУ ГУНП в Одеській області,перебуває кримінальне провадження №0000916 від 29.08.2025 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 409 КК України, за обставин, викладених у клопотанні органу досудового розслідування.

17.09.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 409 КК України, за кваліфікуючими ознаками: пособництво у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, в умовах воєнного стану, а також ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчиненому в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.09.2025 року підозрюваному обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 01.11.2025 року, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 400 (чотирьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1211200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Постановою в.о. керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 від 28.10.2025 року строк досудового розслідування продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 17.12.2025 року.

28 жовтня 2025 року старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_11 , клопотанням про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_8 строку тримання під вартою до 17 грудня 2025 року включно, з визначенням застави 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн.

Клопотання мотивоване тим, що не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскарженою ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та підозрюваному ОСОБА_8 продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 17 грудня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, з визначенням застави 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1211200 грн, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що на теперішній час заявлені прокурором ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились і продовжують існувати, та відсутні підстави для застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, або застосувати більш м`який запобіжний захід, або визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що при розгляді клопотання та постановленні оскарженої ухвали слідчим суддею порушено загальні засади кримінального провадження та норми КПК України.

Захисник вважає, що слідчий суддя не врахував відсутність ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, не взяв до уваги наявність у підозрюваного міцних соціальних звязків, не врахував його майновий стан, наявність на утриманні хворої матері та бабусі з інвалідністю ІІ групи, які потребують постійного догляду. Також захисник зазначає про визначення слідчим суддею завідомо непомірного розміру застави.

Апеляційний розгляд проведено за відсутності підозрюваного, оскільки останній не звертався до суду із клопотанням про забезпечення його участі під час апеляційного розгляду. Захисник також не наполягав на забезпеченні участі підозрюваного.

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення у учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу; дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст.404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваному, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Частиною 4 ст.199 КПК передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Апеляційний суд вважає, що долучені до клопотання слідчого докази є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрювана можливо вчинила інкриміновані їй дії. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Як вбачається з клопотання для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, зокрема: встановити та допитати інших свідків військовослужбовців, які працювали в той же період часу разом з ОСОБА_8 , та керівний склад ВЧ; отримати висновок аналітичного дослідження; призначити судово-економічну експертизу та отримати її результати; виконати вимоги ст.ст. 290, 291 КПК.

Оскільки наразі досудове розслідування триває, існуючи в даному кримінальному провадженні ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не зменшились та не відпали.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених . 5 ст. 27 ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 409 КК України, за які у разі доведеності вини підозрюваного, йому може бути призначене реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що не можна повністю виключати існування ризику того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На думку апеляційного суду також існує ризик можливого впливу підозрюваного на свідків в даному кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК), які мають бути допитані в подальшому безпосередньо судом відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК, а тому підозрюваний на даному етапі досудового розслідування може вдатись до спроб схилити їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

За наявності існування обґрунтованої підозри та вищевказаних ризиків, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо необхідності продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, колегія суддів визнає слушними доводи захисника стосовно недотримання слідчим суддею положень процесуального закону при вирішенні питання щодо визначення розміру застави для підозрюваного при продовженні строку тримання під вартою, з огляду на таке.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК до повноважень слідчого судді першої інстанції належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, законодавець чітко визначив роль слідчого судді у системі кримінального судочинства: забезпечити, аби правоохоронні органи під час здійснення наданих їм повноважень не порушували права, свободи і інтереси особи.

Разом з цим, в даній справі, слідчий суддя прийняв рішення, яке має зовсім протилежний ефект, оскільки під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, слідчий суддя допустив істотні порушення вимог КПК, зокрема вийшов за межі своїх повноважень, передбачених кримінальним процесуальним законом та фактично визначив розмір застави поза межами вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК на чому не наголошувала сторона обвинувачення при зверненні з клопотанням, що суперечить самій суті судового контролю.

Апеляційний суд звертає увагу, що діючий кримінальний процесуальний закон визначає слідчого суддю як суб`єкта, який під час досудового розслідування вирішує питання, пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод осіб, та розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність у кримінальному процесі, тобто здійснює функцію судового контролю.

У свою чергу, функція судового контролю - це заснована на законі кримінальна процесуальна діяльність спеціально уповноваженого суб`єкта - слідчого судді, що здійснюється шляхом розгляду і вирішення клопотань і скарг сторін

кримінального провадження, потерпілого з метою охорони прав і свобод особи, та має як превентивний, так і правовідновлювальний характер.

При цьому, судовий контроль за досудовим розслідуванням, це законодавчо регламентована, непреюдиціальна діяльність, здійснювана за наявності процесуальної підстави у визначених межах спеціальним суб`єктом - слідчим суддею з метою перевірки дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що під час проведення досудового розслідування, зокрема в контексті вирішення питання про застосування запобіжного заходу, на слідчого суддю покладаються особливі повноваження з нагляду та оцінки процесуальної діяльності учасників кримінального провадження і контролю за дотриманням конституційних прав та свобод підозрюваного.

Саме слідчий суддя повинен об`єктивно оцінити представлені докази на підтримку клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Забезпечення контролю за дотриманням прав, свобод та законних інтересів осіб, які беруть участь у досудовому слідстві, покладає на слідчого суддю обов`язок спостереження за діями передусім правоохоронних органів, як носіїв владних функцій, на надання оцінки наявності підстав для застосування конкретного та запропонованого органом досудового розслідування чи прокурором запобіжного заходу, який обмежує права підозрюваного, а також наявності достатності для цього законних підстав.

Так, ч.5 ст.182 КПК визначено, що розмір застави до особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчим суддею визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави поза межами п.2 ч.5 ст.182 КПК, оскільки підозрюваному інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який відповідності до приписів ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Не зважаючи на вказані положення процесуального закону, слідчий суддя визначив підозрюваному заставу в розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211200 грн, але належним чином не мотивувавши свого рішення.

Більш того, визначаючи розмір застави, слідчий суддя фактично вийшов за межі клопотання органу досудового розслідування, оскільки в клопотанні ставилося питання про визначення застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно положень ст. 182 КПК та практики Європейського суду з прав людини згідно яких уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні, з урахуванням правової кваліфікації злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , а також вимог клопотання органу досудового розслідування в частині визначення розміру застави, слідчий суддя не мав права виходити за межі клопотання органу досудового розслідування, в якому слідчий просив визначити розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,тобто в межах норми процесуального закону, та відповідно, не мав законних підстав для визначення розміру застави, більшого ніж визначений положеннями ч.5 ст.182 КПК.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя не дотримався принципу здійснення своїх повноважень у визначених законом межах, перебрав на себе функції сторони обвинувачення, оскільки фактично висловився про недостатність застосування до підозрюваного запропонованого органом досудового розслідування та прокурором заходу забезпечення кримінального провадження у виді застави, що суперечить не тільки приписам п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.26 КПК, а і базовим принципам здійснення правосуддя та кримінального процесу в цілому.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та постановляючи нове рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, при визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу у виді застави, апеляційний суд керується положеннями ч.5 ст.182 КПК.

Апеляційний суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_8 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки останнього, який за версією органу досудового розслідування вчинив тяжкі злочини.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір застави в межах ч.5 ст.182 КПК, про який просить орган досудового розслідування та прокурор, та який буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у підозрюваного бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в мінімальному розмірі, передбаченому ч.5 ст.182 КПК, з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК.

Одночасно, колегія суддів вважає, що встановлені апеляційним судом істотні порушення вимог КПК, допущені слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, потребують відповідного реагування.

З урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати ККС у складі Верховного Суду від 14.06.2021 року (справа №686/9636/18), апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 369, 418 КПК, вважає за необхідне звернути увагу місцевого суду першої інстанції на встановлені у кримінальному провадженні факти порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, для вжиття належних та дієвих заходів реагування, з метою неприпустимості аналогічних порушень вимог КПК під час розгляду слідчим суддею клопотань органу досудового розслідування про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2025 року, якою в кримінальному провадженні №0000916 від 29.08.2025 року підозрюваному ОСОБА_8 продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17.12.2025 року, з визначенням застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Продовжити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком до 17.12.2025 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами: отримувач: Одеський апеляційний суд; Код ЄДРПОУ отримувача 42268321; Код банку отримувача (МФО) 820172; розрахунковий рахунок UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 01.12.2025 року; заставна сума за підозрюваного ОСОБА_8 (номер провадження суду апеляційної інстанції №11-сс/813/2233/25; судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Підозрюваний ОСОБА_8 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- з`являтись за вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатись з Одеської області без дозволу слідчого або прокурора;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, визначеними слідчим або прокурором;

- здати на зберігання до ДМС України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 наслідки невиконання визначених судом обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого суворого запобіжного заходу

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на підозрюваного обов`язків становить до 17.12.2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Копію ухвали невідкладно надіслати до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Довести до відома голови Київського районного суду м. Одеси про істотні порушення вимог КПК України, допущені слідчим суддею ОСОБА_1 під час розгляду клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні, встановлених апеляційним судом та викладених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4