Справа №705/4442/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000395 від 16.06.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Полянецьке Уманського району Черкаської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, яка має на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 15.06.2025 близько 21:30 години, перебуваючи за своїм місцем проживання по АДРЕСА_1 , на підґрунті виниклого конфлікту зі своїм батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, схопивши металеву миску та стоячи навпроти ОСОБА_7 , замахнулася нею та завдала один удар в область голови з лівого боку, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді рани волосистої частини тім`яної ділянки голови зліва, поверхневу рану в тім`яній ділянці голови справа, поверхневу рану в потиличній ділянці голови справа, що згідно з висновком експерта в галузі судово-медичної експертизи № 05-7-01/326 від 10.07.2025 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тим самим вчинивши діяння, що має ознаки фізичного насильства як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Допитана судом обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася. Показала, що дійсно 15.06.2025, у вечірній час, під час сварки нанесла мискою один удар в область голови своєму батькові ОСОБА_7 .

Покази обвинуваченої є послідовними й логічними, відповідають фактичним обставинам справи, тому не викликають у суду сумніву.

Оскільки ОСОБА_4 повністю визнала свою вину за ч. 2 ст. 125 КК України та не оспорювала фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлена правильність розуміння нею змісту цих обставин і добровільність її позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, що характеризують особу обвинуваченої та документів, що містять відомості про речові докази, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими частиною третьою статті 349 КПК України.

Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тому засуджує її за ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення; відомості про особу винної, яка раніше не судима, має на утриманні малолітню доньку, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд вважає, що покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

З приводу думки прокурора щодо застосування до обвинуваченої обмежувальних заходів, а саме: заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені відповідні обов`язки, зокрема відповідно до п. 4 - заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Метою застосування обмежувальних заходів є захист прав і свобод потерпілої особи від злочину.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З огляду на вищенаведене, обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про наявність у діянні ОСОБА_4 ознак, перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Таким чином, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 91-1 КК України, суд вважає необхідним в інтересах потерпілого від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, обмежувальний захід строком на 1 (один) місяць, відповідно до якого заборонити ОСОБА_4 листування, телефонні переговори з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався, суд не вбачає підстав для застосування такого на період до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний західстроком на 1 місяць, а саме заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Речові докази:

- металеву кухонну миску, яку повернуто власнику ОСОБА_7 , - залишити останньому за належністю.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним у порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1