Справа № 539/5078/25
Провадження № 1-кс/539/650/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в межах кримінального провадження №0000625 від 05.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулась до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначила, що в провадженні СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000625 від 05.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 04.10.2025 близько 20 години водій автомобіля ЗАЗ 110557 д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи вказаним автомобілем, рухався по проїзній частині вулиці Лугової в с. Малий В?язівок в сторону с. Чуднівці Лубенського району Полтавської області, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась попереду в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 доставлено до КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Полтавської області.

04.10.2025 під час огляду за місцем проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 було вилучено автомобіль «ЗАЗ 110557» д.н.з НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тримання транспортниз засобів по вулиці Київській у м. Лубни Полтавської області.

05.10.2025 автомобіль «ЗАЗ 110557» д.н.з НОМЕР_1 постановою слідчого визнано речовим доказом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «ЗАЗ 110557» д.н.з НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_7 , мешканцем АДРЕСА_2 , однак перебуває у фактичному володінні ОСОБА_8 , мешканця АДРЕСА_1 .

В даному випадку є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення злочину та необхідне для призначення подальших судових технічних, транспортно-трасологічних та автотехнічних експертиз.

Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, а також для збереження речових доказів, для збереження слідової інформації, у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз, є потреба накладення арешту на вищезазначене майно.

Не застосування арешту на вказане майно може привести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.

На даному етапі досудового розслідування доведено факт того, що накладення арешту на вказане майно є доцільним і необхідним заходом та пропорційним втручанню у права особи, оскільки наявна реальна можливість його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, а також для збереження речових доказів, слідової інформації, у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз, слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явилась, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила задовольнити клопотання та розглянути без її участі.

Прокурор ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду подала заяву про розгляд клопотання без її участі. Також зазначила, що клопотання підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання про арешт майна був повідомлений належним чином.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

05.10.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, що підтверджується копією витягу з ЄРДР № 0000625 від 05.10.2025.

З протоколу огляду місця події від 04.10.2025 вбачається, що поряд з домогосподарством по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено автомобіль «ЗАЗ 110557» д.н.з НОМЕР_1 .

Постановою старшого слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 від 05.10.2025 вилучений автомобіль «ЗАЗ 110557» д.н.з НОМЕР_1 було визнано речовим доказом та визначено місце його зберігання на майданчику тримання транспортних засобів по вулиці Київській, будинок 2, в місті Лубни Полтавської області.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вбачається, що власником транспортного засобу «ЗАЗ 110557» д.н.з НОМЕР_1 є ОСОБА_7 .

Слідчим суддею також встановлено, що автомобіль «ЗАЗ 110557» д.н.з НОМЕР_1 перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом, передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.

Зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно було вилучено під час огляду місця події, який проводився 04.10.2025. Зазначене клопотання подано до суду 06.10.2025, тобто в межах строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України із урахуванням правил, визначених в ст. 115, 116 КПК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частина 1 ст. 170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, і з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частина 2 ст. 173 КПК України зазначає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати зокрема і: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) тощо. Враховуючи вищенаведені правові норми та обставини, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, оскільки майно, виявлене та вилучене 04.10.2025 після ДТП, має значення для подальшого розслідування кримінального провадження, у якому із транспортним засобом будуть проводитись відповідні експертизи, майно визнано речовим доказом, а відтак для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження є необхідність в його арешті із накладенням заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Відповідно до пункту 20 Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104 із змінами та доповненнями (далі - Порядок зберігання речових доказів) зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, визначивши місце зберігання арештованого транспортного засобу згідно із пунктом 20 Порядку зберігання речових доказів.

Керуючись статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 04.10.2025, заборонивши відчуження, розпорядження та користування майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку, а саме на автомобіль «ЗАЗ 110557» д.н.з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , володільцем - ОСОБА_5 .

Порядок зберігання транспортних засобів визначити відповідно до пункту 20 Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104 із змінами та доповненнями.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1