Справа № 372/6067/24
Провадження 1-в-124/25
ухвала

Іменем України

19 грудня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області подання начальника Обухівського районного відділу № 2 філії державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про звільнення від покарання ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло подання про звільнення від покарання ОСОБА_5 , яке обґрунтовується тим, що останній вироком Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і йому було призначене покарання у виді 1 року обмеження волі, а також було встановлено іспитовий строк 1 рік. За час іспитового строку засуджений за місцем проживання та дільничним інспектором характеризується позитивно, обов`язки покладені на нього судом виконував, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Представник відділу з питань пробації в судовому засіданні подання підтримав.

Прокурор в судовому засіданні подання підтримав.

Засуджений подання підтримав.

Вислухавши представника відділу з питань пробації, прокурора, засудженого, перевіривши матеріали особової справи та кримінального провадження, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За умовами п.9 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно з ст. 5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Відповідно до вимог частини 3 статті 75 КК України, умовою ухвалення рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є те, що він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Однією з найголовніших умов звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є те, що він протягом іспитового строку не тільки не вчинить нового злочину, а й виконає покладені на нього вироком обов`язки.

Згідно з ч.ч.3,4 ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

У разі якщо засуджений з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язок (обов`язки), покладені на нього судом, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду обґрунтоване подання про зміну таких обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.78 Кримінального кодексу України, ч.2 ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Виходячи із аналізу норм ч.1 ст.78 КК України та ч.2 ст.165 КВК України, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Недотримання будь якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням, та не дає підстав для застосування ст.78 КК України, навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Отже, закінчення іспитового строку не призводить до автоматичного звільнення засудженого від призначеного покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2024 року визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і йому було призначене покарання у виді 1 року обмеження волі, а також було встановлено іспитовий строк 1 рік.

Разом з тим, як свідчить подання та матеріали особової справи, засуджений неналежно виконував покладені на нього обов`язки, після постановлення на облік в уповноваженому органі з питань пробації на реєстрацію не з`явився двічі 03.06.2025 року, 02.09.2025 року без поважних причин (з його пояснень - забув), у своїх поясненнях органу пробації висловив своє ставлення до скоєного наступним чином: «…, але вини не розумію», під час складення оцінки ризику виявлено криміногенну потребу, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тобто передбачені ст.78 КК України підстави для звільнення від призначеного покарання відсутні.

Окрім того, до цього часу засуджений не виконав вирок в частині обов`язку сплати процесуальних витрат на залучення експерта, в судовому засіданні не встановлено поважності причин ухилення від виконання вироку в цій частині.

Встановлений вироком суду іспитовий строк закінчився 18.11.2025 року.

З вимоги УІЗ ГУ НП в Київській області долученої до матеріалів особової справи засудженого вбачається, що за період іспитового строку, станом на 08.10.2025 року, засуджений не притягувався до кримінальної відповідальності.

Подання органу пробації подано суду 18.11.2025 року.

Таким чином, подання подано передчасно без належної підготовки і перевірки визначених законом відомостей про наявність передбачених ст. 78 КК України передумов для звільнення від покарання, в матеріалах подання на час звернення до суду була відсутня вимога про судимість засудженого станом на момент закінчення іспитового строку, тобто подання слід визнати очевидно безпідставним і необгрунтованим.

Також слід звернути увагу на протиріччя у зазначенні призвіща засудженого у поданні, оскільки невідповідність відомостей про особу засудженого унеможливлює задоволення подання.

Суд вважає, що під час судового розгляду не було встановлено безсумнівних і достовірних обставин поважності причин невиконання умов вироку, що не дає можливості прийти до висновку про виправлення засудженого, а тому подання не відповідає вимогам ст. 78 КК України.

За таких обставин, у задоволені подання слід відмовити.

Керуючись ст.78 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.165 КВК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника Обухівського районного відділу № 2 філії державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області про звільнення від покарання ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1