Справа № 952/754/25
Провадження № 1-кп/952/95/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.09.2025 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 , ( дистанційно),
захисника ОСОБА_3 , ( дистанційно),
обвинуваченого ОСОБА_4 , ( дистанційно),
при секретарі ОСОБА_5 ,
Ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області ОСОБА_6 від 30.07.2025 обрано запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком до 25.09.2025.
До суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб. Мотивуючи клопотання прокурор зазначає, що ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу під час досудового слідства, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати. Вказує, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Сторона обвинувачення доводить, що на даний час, не зменшився ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від органів суду, оскільки останній перебуваючи на волі матиме реальну можливість змінити місце свого фактичного перебування, оскільки проходить військову службу на посаді матроса резерву 20 запасної роти військової частини НОМЕР_1 місцезнаходження військової частини в якій ОСОБА_4 проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область України внаслідок проведення бойових дій на території України, що створить умови для переховування від досудового розслідування та суду враховуючи що за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також, не зменшився ризик впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
За таких обставин доводить, що заявлені ризики, передбачені п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, що виправдовує тримання ОСОБА_4 під вартою. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність останніх, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено.
Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на строк 60 діб без визначення розміру застави.
Захисник у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти клопотання прокурора, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , просив замінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав клопотання захисника.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 30.07.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 25.09 2025 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
З урахуванням вимог частини 5 статті 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; та ризик втечі обвинуваченого, наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.
Згідно норм ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Отже, із системного аналізу змісту ч. 2 ст.177 та ч. 1 ст.194 КПК України видно, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу в частині встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків суд керується стандартом доведення "достатні підстави".
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.
Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Таким чином, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі , а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею під час досудового слідства було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали і продовжують діяти на даному етапі розгляду кримінального правопорушення.
Так, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України, яке віднесене до категорії тяжкого злочину, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років
Суд наголошує, що санкція статті за якою обвинувачується ОСОБА_4 передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку кримінально-карного діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 та вказує на те, що розуміючи тяжкість покарання він може ухилитися від суду, що свідчить про наявний ризик, визначений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 хоча і має постійне місце проживання, проте не має офіційних джерел існування оскільки офіційно не працевлаштований, та відбував покарання в місцях позбавлення волі.
Суд також дійшов висновку, що наявні і не зникли з часу обрання запобіжного заходу ризики, які передбачені п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків, зокрема шляхом психологічного тиску, умовляння, застосування насильства, або погрози його застосування з метою зміни останніми показів, які є джерелом доказів у кримінальному провадженні. Суд зауважує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Вказані ризики виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та свідчать, що жоден інший менш суворий запобіжний захід не може забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам. Належних гарантій, які б переважали б за наявними ризиками суду не надано. Належних та допустимих доказів того, що за станом здоров`я обвинувачений не може перебувати під вартою суду не надано. Обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом не встановлено.
Суд зазначає, що своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а тому з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, та те, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 25.09.2025, об`єктивної можливості закінчити розгляд кримінального провадження до даної дати відповідно не має, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що лише запобіжний захід у вигляді продовження тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1ст.177 КПК України.
Отже, оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, з метою запобігання наведених ризиків, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим, зокрема, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених ч. 3ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд, -
Продовжити строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , обвинуваченому за ч.1 ст.121 КК України на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 22 листопада 2025 року в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", без визначення розміру застави.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити в ДУ "Харківський слідчий ізолятор".
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу про продовження терміну тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий, суддя ОСОБА_1