Справа 754/1749/24 Головуюча в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/5375/2025 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002201 від 26.10.2023 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2025 року,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, із вищою освітою, офіційно непрацевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, засуджено:

за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , у невстановлені дату, час та місці, приблизно з 25 по 28 лютого 2022 року, перебуваючи по вулиці Богатирській в м. Києві, незаконно отримав від невстановлених осіб у камуфляжній формі 71 патрон, призначений для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї, тобто без передбаченого законом дозволу незаконно придбав бойові припаси, які в подальшому, без передбаченого законом дозволу, зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту виявлення цього факту працівниками поліції 13.10.2023 під час проведення обшуку.

В апеляційній скарзі захисника вказав на незаконність вироку внаслідок невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів скарги вказав на те, що в умовах крайньої необхідності та воєнного стану, спрямовуючи свої дії на відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації, ОСОБА_9 отримав на блокпості від військових бойові припаси для зброї, якою володів. Окрім того, як було встановлено судом, у ОСОБА_9 за місцем проживання зберігалися мисливські набої, а на блокпості він отримав бойові, які дуже схожі на мисливські, і розрізнити їх він не зміг. Надалі,коли він повертав набої на блокпост, то сплутав їх і повернув мисливські, а бойові залишилися зберігатися в сейфі. Захисник в цій частині зазначив, що немає візуальної різниці між бойовими припасами калібру 7,62x39 до мисливського нарізного карабіну «ФОРТ-202» та бойовими припасами калібру 7,62x39 до бойової нарізної вогнепальної зброї. Даний факт в судовому засіданні визнав і прокурор та повідомив, що досліджувати їх нема необхідності, оскільки без спеціальних експертних знань, їх відрізнити неможливо. Крім того, в ході обшуку, в якому приймали участь два оперативних співробітники та слідчий, то вони не змогли відрізнити один вид боєприпасів, від інших та вилучили всі наявні у ОСОБА_9 боєприпаси, серед іншого і мисливські. Тобто, в побутових умовах, навіть висококваліфіковані спеціалісти не можуть відрізнити набої за типами, через їх абсолютну зовнішню схожість. Також звернув увагу, що у протоколі обшуку слідчим не зазначено типу набоїв, які він вилучав. Враховуючи ту обставину, що слідчий вилучив і набої для мисливської зброї, прямо вказує на ту обставину, що навіть володіючи спеціальними знаннями, відрізнити один набій від іншого, без спеціальної літератури та обладнання - неможливо. Отже, у ОСОБА_9 відсутній умисел на зберігання певного (бойового) тину патронів, оскільки він вважав, що здав такі патрони на блокпості. Звернув увагу, що даний час в Україні немає нормативно-правового акту, який забороняє зберігання певних видів боєприпасів. Проте інструкцією дозволено зберігання боєприпасів калібру 7,62 мм. до мисливського нарізного карабіну «Форт-202». Так, відповідно листа начальника відділу контролю за обігом зброї ОСОБА_10 , громадянин ОСОБА_9 перебуває на обліку як власник зокрема мисливського нарізного карабіна «ФОРТ-202» калібру 7,62x39. У ході обшуку вилучено патрони, які відповідно до свого калібру 7,62x39 являються набоями до вказаної зброї. Окрім цього, захисник зазначив, що під час досудового розслідування було грубо порушено право особи на захист, оскільки йому не було надано право подати заперечення на клопотання щодо продовження строків досудового розслідування. Наведене свідчить про те, що постанова про продовження строків досудового розслідування була постановлена із грубим порушенням права особи на захист. Окрім того, судом не було досліджено безпосередньо в судовому засіданні боєприпаси, а отже, посилання на них у вироку як на речові докази є недопустимим. Крім того, у протоколі обшуку від 13.10.2023 виявлено та вилучено предмети, схожі на патрони з маркуванням вх.№ 69 в кількості 70 шт. Проте, відповідно до висновку експерта, для проведення експертизи були надані предмети, схожі на патрони з маркуванням «bxn 63» в кількості 70 шт. Отже, інкримінувати ОСОБА_9 зберігання боєприпасів, які в нього не вилучалися є незаконним та необгрунтованим. Також, звернув увагу на показання свідка ОСОБА_11 , яка повідомила суду, що дійсно ОСОБА_9 під час отримання продуктів харчування на блокпосту отримав набої, які він приніс додому, а після відступу Збройних сил Російської Федерації повернув їх на блокпост, де йому їх видали. На переконання захисника, дії ОСОБА_9 , були вчиненні в умовах крайньої необхідності без перевищення її меж, що відповідно до ч.1 ст.39 КК України не є кримінальним правопорушенням, а тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та виправдати його у зв`язку із недоведення того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисників та обвинуваченого, які апеляційну скаргу захисника підтримали, підтвердили її доводи і просили скаргу задовольнити;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_9 незаконного придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу стверджуються зібраними у справі доказами.

Із показань свідка ОСОБА_11 , яка погодилась дати показання після роз`яснення їй положень ст. 63 Конституції України вбачається, що на початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, її чоловік ОСОБА_9 долучився як доброволець для допомоги у відбитті наступу. На одному з блок - постів ОСОБА_9 надали набої, які він приніс додому, повідомивши, що їх йому дали військові на блок-посту. Після чого отримані набої разом з тими набоями, що в нього вже були, він зберігав у сейфі. Після відступу РФ від Києва ОСОБА_9 їй повідомив, що поверне ті набої що отримав, після чого він їх кудись відвіз. В подальшому у їх квартирі був проведений обшук, під час якого були виявлені набої.

Відповідно до протоколу обшуку від 13.10.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою виявлено та вилучено: предмети, схожі на патрони з маркуванням вх. №69 в кількості 70 шт.; предмет, схожий на патрон з маркуванням 711; 74; предмети, схожі на патрони з маркуванням «Тulommo 1,62 х 19 в кількості 5 шт.

Із листа начальника відділу контролю за обігом зброї ОСОБА_10 вбачається те, що в ІКС «ІПНП» (інформаційний портал Національної поліції) у м. Києві, громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку як власник: мисливського нарізного карабіна «ФОРТ-202», к-р 7,62x39, № НОМЕР_1 , зареєстрованого в ГУНП у м. Києві, дозвіл на зберігання та носіння № НОМЕР_2 ; мисливської гладкоствольної зброї «AUGUSTEFRANCOTTE», к-р 16, № НОМЕР_3 , «ИЖ-36», к-р НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та «ТОЗ БМ» , к-р 16, № 73659 зареєстрованої в Дніпровському УП ГУНП у м. Києві, дозвіл на зберігання та носіння № 7357; пристрою для відстрілу патронів з гумовими кулями «ФОРТ-17Р», к-р 9 мм, № НОМЕР_6 , зареєстрованого в ГУНП у м. Києві, дозвіл на зберігання та носіння № 2090.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-23/57049-БЛ від 24.10.2023 з додатком до нього у виді акту про невідповідність від 24.10.2023 вбачається, що із числа наданих на дослідження 76 патронів:

- 5 патронів належать до боєприпасів до мисливської нарізної вогнепальної зброї - є мисливськими патронами калібру 7,62x39 мм, споряджені кулею типу «SP» (Soft Point) зі свинцевим осердям, що виготовлені промисловим способом. Патрони до стрільби придатні;

- патрон належить до боєприпасів до бойової нарізної вогнепальної зброї - є бойовим проміжним патроном калібру 7,62x39 мм, зразка 1943 року, споряджений трасуючою кулею типу «Т-45», що виготовлений промисловим способом;

- 70 патронів належать до боєприпасів до бойової нарізної вогнепальної зброї - є бойовими проміжними патронами калібру 7,62x39 мм, зразка 1943 року, споряджені кулею зі сталевим осердям типу «ПС», що виготовлені промисловим способом. Патрони придатні до стрільби.

З числа наданих на дослідження 76 патронів:

- 5 патронів призначені для стрільби із мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62x39, а саме карабінів «Форт-201», «Форт-202», «Форт-203», «МКМ 072сб», «АКС МП УОС», «ОП АКМС», «ОП СКС», даний перелік не є вичерпним;

- 71 патрон призначений для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62x39 мм, а саме автоматів «АК - 47», «АКМ», «АК-103» та карабіну «СКС», даний перелік не є вичерпним.

Зазначені вище висновки суду першої інстанції стверджуються іншими доказами.

Дослідивши зібрані у справі докази, проаналізувавши та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 263 КК України та із дотриманням вимог ст. 65 КК України призначив йому покарання у межах санкції ч.1 ст. 63 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення. Звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням було проведено відповідно до вимог закону за наявності підстав для такого звільнення, рішення у цій частині є належним чином мотивованим.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого місцевим судом рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наведені вище докази зібрані із дотриманням КПК України, підтверджують наявність обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому судом першої інстанції були обґрунтовано визнані належними та допустимими доказами.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що стороною захисту визнаються фактичні обставини придбання боєприпасів, зокрема те, що вони були отримані обвинуваченим від невідомої особи, як зазначено обвинуваченим, насипом із ящика де вони зберігалися («цинка»). Однак посилання сторони захисту на те, що обвинувачений у ході придбання боєприпасів перебував у стані крайньої необхідності не ґрунтуються ні на вимогах закону, ні на матеріалах кримінального провадження. Так, відповідно до ч.1 ст. 39 КК України не є кримінальним правопорушенням заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності. Аналіз указаної норми закону дає підстави стверджувати те, що застосування положень закону про крайню необхідність можливе у випадку необхідності усунення небезпеки, що загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави. Між тим у ході розгляду справи не було встановлено, а стороною захисту не обґрунтовано те, яка саме небезпека була усунута шляхом придбання обвинуваченим бойових припасів. Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений станом на час придбання боєприпасів не був військовим, членом підрозділів територіальної оборони чи формувань територіальної громади, не приймав участь у бойових діях, що указувало би на необхідність придбання ним бойових припасів. Припущення обвинуваченого про можливість подальшого використання боєприпасів без наявності реального факт їх використання указує на відсутність у обвинуваченого стану крайньої необхідності у момент придбання ним бойових припасів.

Щодо зберігання бойових припасів, то факт їх зберігання стверджується зібраними у справі доказами. Доводи сторони захисту про помилку, яка допущена обвинуваченим при поверненні боєприпасів колегією суддів відхиляються як необґрунтовані. Так у ході кримінального провадження не встановлено те, за яких конкретних обставин та у кого конкретно обвинуваченим були придбані бойові припаси, як і те, за яких обставин та кому обвинуваченим ніби то були повернуті бойові припаси.

Порушень вимог КПК України у ході досудового розслідування та судового розгляду, які би давали підстави для скасування вироку у ході апеляційного розгляду не виявлено.

Наведене указує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2025 року щодо ОСОБА_9 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовляє.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

В задоволенні апеляційної скарги захисника відмовити.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2025 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

СУДДІ

_____________________ ОСОБА_2 _____________________ ОСОБА_3 _____________________ ОСОБА_4