В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001423 від 21 червня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого помічником оператора ТОВ «Рейтел Україна», військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому, на підставі відповідних Указів Президента України неодноразово продовжувався та станом на день вчинення кримінального правопорушення є діючим.

20 квітня 2025 року близько 08 години 10 хвилин ОСОБА_3 зайшов до приміщення ТРЦ «Квадрат», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Воскресенський, 36. Перебуваючи в приміщенні ТРЦ, його увагу привернув торгівельний острів «Срібна Країна», який розміщений на загальному коридорі ТРЦ, та в той момент не працював.

У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, а саме ювелірних виробів, які знаходилися в торгівельному острівці «Срібна країна» в тумбах-вітринах та належать ФОП « ОСОБА_6 ».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю продавців та впевнившись у тому, що ніхто з сторонніх осіб за його діями не спостерігає, розсунув тумби-вітрини, потрапив всередину острівця, та став почергово діставати з вітрини ювелірні вироби, а саме: обручку/85/5/1 розміром 21,5, з срібла 925 проби, вагою 2,79 г., вартістю 1121 грн., 71 коп., обручку/85/5/1, розміром 18, з срібла 925 проби, вагою 2,52 г., вартістю 1009 грн., 13 коп., обручку/85/5/1, розміром 19,5 з срібла 925 проби, вагою 2,75 г., вартістю 1105 грн. 62 коп., обручку/110/2/1, розміром 15, з срібла 925 проби, вагою 1,19 г., вартістю1872 грн., 81 коп., обручку /110/6/1, розміром 16,5 з срібла 925 проби, вагою 3,33 г., вартістю 5241 грн. 59 коп., обручку 5/105/0, розміром 18, з срібла 925 проби, вагою 3,61 г., вартістю 1451 грн. 38 коп., обручку 5/105/0, розміром 20,5, з срібла 925 проби, вагою 3,97 г., вартістю1596 грн. 12 коп., обручку/110/6/1, розміром 19,5, з срібла 925 проби, вагою 3,70 г., вартістю1483 грн. 54 коп., сережки /SZE057, з срібла 925 проби, вагою 1,16 г., вартістю 2435 грн. 04 коп., сережки /РР-009р, з срібла 925 проби, вагою 4, 25 г., вартістю 9838 грн. 88 коп., сувенір/87811, з срібла 925 проби, вагою 1, 43 г., вартістю 595 грн. 03 коп., сережки/Е38075-W, з срібла 925 проби, вагою 8,02 г., вартістю 18117 грн. 10 коп.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 склав узяті ювелірні вироби до своєї чоловічої сумки, яка була при ньому, вийшов з острівця, покинув приміщення ТРЦ «Квардат», а викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ФОП « ОСОБА_6 » матеріальну шкоду на суму 45 867 грн. 95 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та показав, що 20 квітня 2025 року він зайшов до торговельного центру «Квадрат», сів на диванчик біля кав`ярні. У нього були проблеми матеріального характеру, він був у розпачі. Він звернув увагу на торгівельний острівець «Срібна країна», який був ще зачинений. Йому спала на думку ідея вчинити крадіжку. Впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, він відсунув тумбочку, зайшов на територію острівця, відчинив дверцята від прилавків, узяв срібні вироби, склав їх у свою сумку та пішов з торгівельного центру. Викраденим розпорядився на власний розсуд. Під час досудового розслідування він повернув частину прикрас власниці. Під час слухання у суді він відшкодував ще 10000 гривень матеріальної шкоди. Він щиро розкаюється у вчиненому злочині, просить його суворо не карати та не позбавляти волі, а дати можливість працювати і відшкодовувати шкоду.

Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, висновку експертиз, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, працює, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, розпочав добровільно відшкодувати потерпілій суму заявленого цивільного позову, представник потерпілої просила не позбавляти його волі та надати йому можливість відшкодовувати завдану матеріальну шкоду.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшають покарання ОСОБА_3 - суд визнає щире каяття обвинуваченого та часткове відшкодування суми матеріальної шкоди.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - органом досудового розслідування не встановлено.

Крім того, при призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує положення ч.1 ст.69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, (…) призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. (ВС/ККС у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021)

Однак, органом досудового слідства та судом не були встановлені обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосування ст. 69 КК України.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст. 75 КПК України, з випробуванням та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання від прокурора не надходило.

Крім того, представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_5 , в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 43 685 гривень 42 копійки, яка визначена висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-25/33962-ТВ від 04 червня 2025 року та актом приймання-передачі від 08 грудня 2024 року; та витрати на правничу допомогу у сумі 1500 гривень.

У судовому засіданні представник потерпілої - адвокат ОСОБА_5 заявлений цивільний позов підтримала та долучила розписку про те, що ОСОБА_3 сплатив потерпілій 10 000 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, а тому вона зменшила суму матеріальної шкоди до 33 658 гривень 42 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав суму цивільного позову, погодився на його відшкодування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч.5 ст. 128 КПК України).

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст. 129 КПК України) .

Щодо заявленого представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_5 , в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , цивільного позову, з подальшими уточненнями, у частині відшкодування матеріальної шкоди, то він підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки повністю знайшов своє підтвердження у ході судового розгляду та підтверджений доказами, наданими потерпілою стороною, крім того, його суму у судовому засіданні повністю визнав обвинувачений ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати на правову допомогу.

Представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_5 до цивільного позову було долучено квитанцію про сплату гонорару адвокату за договором про надання правової допомоги від 20 квітня 2025 року у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Загальна сума витрат на правничу допомогу складає 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення цивільного позову в частині відшкодування витрати на правову допомогу у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Питання процесуальних витрат у цьому кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання від прокурора не надходило.

Цивільний позов представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 :

на відшкодування матеріальної шкоди - суму 33 658 (тридцять три тисячі шістсот п`ятдесят вісім) гривень 42 копійки;

на відшкодування процесуальних витрат (витрат на правничу допомогу) - суму 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні:

каблучку виготовлену зі сплаву срібла (92,5%), масою 2,79 г., каблучку виготовлену зі сплаву на основі срібла (92,6%), масою 2,75 г., каблучку виготовлену зі славу на основі срібла (92,5-93,7%), масою 3,69г., каблучку виготовлену зі сплаву на основі срібла (92,5%-92,8%), масою 3,97г., каблучку виготовлену зі сплаву на основі срібла (93,7%-95,8%), масою 3,61г., каблучку виготовлену зі сплаву на основі 13 срібла (93,1%-97%), масою 2,51г., ложку виготовлену зі сплаву на основі срібла (92,6%-93,5%), масою 1,48г., які передані під зберігальну розписку представнику потерпілої ОСОБА_5 , - залишити власнику ОСОБА_6

договір-специфікацію 002251864 від 20 квітня 2025 року з ломбарду «Ломбард 24» на своє ім`я, де предметом застави є три предмета з срібла 925 проби вагою 9,23 г. - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

DVD диск додаток до протоколу огляду - залишити зберігати в матеріалах судового провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення: судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-25/33968-ТВ від 09 червня 2025 року суму 3565 гривень 60 копійок; судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-25/33962-ТВ від 04 червня 2025 року суму 3565 гривень 60 копійок; судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/111-25/25985- ФХД від 22 травня 2025 року суму 2674 гривні 20 копійок; судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/111-25/28299- ФХД від 23 травня 2025 року суму 3565 гривень 60 копійок; судової трасологічної експертизи № СЕ-19/111-25/28918Д від 14 травня 2025 року суму 3119 гривень 90 копійок;

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1