Справа № 748/1160/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/620/25
Категорія - ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000219 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Маріуполь Донецької області, житель АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , одружений, освіта середня, не працює, раніше судимий: 17.04.2014 Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; 06.09.2018 звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання;

засуджений за:

- ч.1 ст.129 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.1 ст.263 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - у виді цілодобового домашнього арешту.

На підставі ч.7 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 31 січня 2023 року по 28 березня 2023 року та з 30 січня 2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3964 грн. 38 коп. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та часу, ОСОБА_8 , у порушення приписів, передбачених ч.ч.1, 2 ст.178 ЦК України, п.1 Додатку № 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою ВР України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, п.п.2, 3, 4, 9, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМУ № 576 від 12.10.1992, пп.1.1 п.1, пп.2.1, 2.3, 2.6 п.2 Розділу І Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, направлений проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї та бойових припасів внаслідок їх неконтрольованого обігу, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, придбав 7,62-мм автомат, виготовлений шляхом переробки саморобним способом 7,62-мм бойового автомата АКМ № ГР 2776, 1964 р.в., який являється нарізною придатною до проведення пострілів вогнепальною зброєю, мисливський патрон калібру 7,62x39 мм, призначений для проведення пострілів з мисливської нарізної зброї, який являється придатним до стрільби боєприпасом, та корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 із запалом ручних гранат УЗРГМ, що у конструктивному поєднанні являється оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, яка є вибуховим пристроєм і відноситься до категорії боєприпасів, з метою отримання у власне протиправне володіння вказаних вогнепальної зброї та боєприпасів, чим фактично вчинив незаконне придбання зазначених вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, які умисно без передбаченого законом дозволу зберігав у невстановленому місці до 17.01.2023.

17 січня 2023 року, близько 10:00 год., ОСОБА_8 , зберігаючи при собі без передбаченого законом дозволу 7,62-мм автомат, виготовлений шляхом переробки саморобним способом 7,62-мм бойового автомата АКМ № ГР 2776, 1964 р.в., який являється нарізною придатною до проведення пострілів вогнепальною зброєю, та мисливський патрон калібру 7,62x39 мм, призначений для проведення пострілів з мисливської нарізної зброї, який являється придатним до стрільби боєприпасом, діючи умисно та без передбаченого законом дозволу переніс зазначені вогнепальну зброю та боєприпас на ділянку місцевості з координатами 51.365145, 31.187385, неподалік берега р. Десна, поблизу с. Іванівка Чернігівського району Чернігівської області, тим самим вчинив носіння згаданих вогнепальної зброї та бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Надалі, 17.01.2023, близько 10:20 год., ОСОБА_8 , перебуваючи біля ділянки місцевості з координатами 51.365145, 31.187385, неподалік берега р. Десна, поблизу с. Іванівка Чернігівського району, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, заздалегідь не домовляючись, передав ОСОБА_10 7,62-мм автомат, виготовлений шляхом переробки саморобним способом 7,62-мм бойового автомата АКМ № ГР 2776, 1964 р.в., який являється нарізною придатною до проведення пострілів вогнепальною зброєю, та мисливський патрон калібру 7,62x39 мм, призначений для проведення пострілів з мисливської нарізної зброї, який являється придатним до стрільби боєприпасом, тим самим вчинив передачу зазначених вогнепальної зброї та бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Окрім того, 17.01.2023, близько 10:00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи на ділянці місцевості з координатами 51.365145, 31.187385, неподалік берега р. Десна, поблизу с. Іванівка Чернігівського району, тримаючи у руках заряджений 7,62-мм автомат, виготовлений шляхом переробки саморобним способом 7,62-мм бойового автомата АКМ № ГР 2776, 1964 р.в., який являється нарізною придатною до проведення пострілів вогнепальною зброєю, умисно та з метою погрози вбивством наставив вказану вогнепальну зброю на ОСОБА_11 , здійснивши при цьому з неї один постріл в сторону ОСОБА_11 , який зазначену погрозу з боку ОСОБА_8 сприйняв як реальну погрозу своєму життю, оскільки у ОСОБА_11 існували реальні підстави побоюватись здійснення ОСОБА_8 цієї погрози.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок місцевого суду скасувати та закрити щодо нього кримінальне провадження, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпанням можливості їх отримання. Апелянт зазначає, що зібраними доказами не доводиться, що в його діях є склад злочину, так як протоколи пред`явлення особи для впізнання від 17.01.2023, проведені зі свідком ОСОБА_12 , є неналежними та недопустимими доказами у зв`язку з тим, що цей свідок у залі суду не міг впізнати обвинуваченого як одного з чоловіків, з якими у них був конфлікт на риболовлі. Також свідок повідомив, що під час цієї слідчої дії йому показали, яку особу та на якому фотознімку він повинен впізнати. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомляли, що не бачили в руках обвинуваченого зброї. ОСОБА_8 посилається на неможливість оцінки належності та допустимості протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного зі свідком ОСОБА_14 , оскільки вказана особа не була допитана в якості свідка безпосередньо під час судового розгляду у зв`язку із відмовою сторони обвинувачення від його виклику та допиту. Протокол слідчого експерименту від 25.01.2023, проведеного зі свідком, є неналежним та недопустимим доказом, так як у ньому вказані відомості, які свідок ОСОБА_12 спростував у судовому засіданні, зокрема, маються розбіжності щодо наявності у руках обвинуваченого зброї та здійснення ним пострілу. Протокол огляду місця події від 18.01.2023 жодним чином не доводить вину ОСОБА_8 , а лише констатує факт огляду ділянки місцевості біля р. Десна. Також не є доказом висновок експерта від 20.01.2023, оскільки ним лише встановлено, що досліджений предмет є нарізною вогнепальною зброєю. Вказує, що ні на зброї, ні на гранаті не виявлено біологічних слідів ОСОБА_8 , і таке питання не ставилось перед експертами, тому можна стверджувати, що таку зброю він навіть не тримав у руках. Апелянт зазначає, що до показань свідка ОСОБА_10 слід відноситися критично, так як у нього були підстави обмовити ОСОБА_8 , оскільки обвинувачений, перебуваючи на посаді єгеря, разом зі свідком ОСОБА_15 , затримували ОСОБА_10 за браконьєрство. Також ОСОБА_10 , незадовго до вказаного конфлікту, пропонував ОСОБА_8 купити у нього зброю, яка схожа на ту, що визнана речовими доказами по справі. Показання свідка ОСОБА_10 , які він надавав під час досудового розслідування та судового слідства, містять протиріччя, зокрема, щодо місця передачі запалу, що ставить під сумнів їх достовірність. Вказує, що під час проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого жодних предметів у виді зброї чи запалу виявлено не було.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав. Зазначив, що до скоєння вказаних кримінальних правопорушень причетний свідок ОСОБА_10 . Наполягав на тому, що останній його обмовляє, так як раніше ОСОБА_8 , коли працював єгерем, затримував свідка за браконьєрство, а тому ОСОБА_10 хоче йому помститися за це.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний у місцевому суді потерпілий ОСОБА_11 показав, що 17.01.2023 він разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_12 поїхали на зимову риболовлю на р. Десна, де з незнайомими чоловіками, серед яких був і ОСОБА_8 , сталася суперечка щодо рибальських сіток, які останні поставили незаконно. Ці події ОСОБА_11 намагався зняти на мобільний телефон, проте обвинувачений вихопив у нього телефон та побіг. Потерпілий з ОСОБА_12 погнались за ним, ОСОБА_10 також побіг за обвинуваченим та кричав, щоб той віддав телефон. У ОСОБА_8 на спині був рюкзак, він зупинився, розвернувся, зняв рюкзак та дістав з нього автомат, став на коліно і почав цілитись в бік ОСОБА_11 та вистрелив. Потерпілий почув як поряд з ним пролетіла куля, чоловіки почали кричати, щоб обвинувачений не стріляв. Коли ОСОБА_8 дістав із рюкзака зброю, почав в нього цілитись та здійснив постріл, ОСОБА_11 сприйняв такі дії як загрозу його життю.

Наведені свідчення потерпілого суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм належну оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, узгоджуються з іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні. За таких обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого про наявність суперечностей у показаннях ОСОБА_11 .

Показання потерпілого щодо вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, зокрема, обставин здійснення відносно нього ОСОБА_8 погрози вбивством, із застосуванням зброї, які він сприймав реально, повністю підтверджуються фактичними даними, що вказані у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується) від 26.01.2023, відповідно до якого ОСОБА_11 просить вжити заходів до невідомого йому чоловіка, який 17.01.2023 здійснив постріл з вогнепальної зброї - автомата в його бік; даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 25.01.2023 за участю потерпілого ОСОБА_11 , під час якого він на місці події, на березі р. Десна, детально розказав та показав, серед іншого, як ОСОБА_8 , у якого був рюкзак, вихопив у потерпілого мобільний телефон і побіг; вказав на місце, де перебував обвинувачений, який зупинився та присів на коліно, дістав з рюкзака автомат, приєднав до нього магазин, дослав патрон у патронник та здійснив постріл у напрямку ОСОБА_11 , він почув проліт кулі та розцінив такі дії як реальну загрозу його життю.

В ході проведення впізнання за фотознімками 17.01.2023 потерпілий ОСОБА_11 серед пред`явлених осіб упізнав ОСОБА_8 як особу, який 17.01.2023 вирвав з рук потерпілого мобільний телефон та стріляв у його бік з автоматичної зброї, яку дістав з рюкзака.

Наведені вище обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , які були очевидцями події, та підтверджують показання потерпілого ОСОБА_11 у тому, що 17.01.2023 ОСОБА_8 стріляв з автомата у його бік.

В судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_8 знає близько двох років, конфліктних ситуацій між ними не виникало. Взимку 2023 року він з ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , у якого з собою був рюкзак, приїхали до р. Десна, щоб забрати сітки, але потерпілий, який перебував там з іншою компанією чоловіків, почав знімати їх на відео на свій мобільний телефон та не давав забрати сітки. ОСОБА_8 забрав у ОСОБА_11 мобільний телефон та вони почали тікати. Коли вони бігли, то ОСОБА_10 почув постріл та озирнувся і побачив в руках у ОСОБА_8 автомат. Обвинувачений підбіг та віддав йому автомат, щоб він сховав. ОСОБА_10 сховав автомат, який у подальшому видав працівникам поліції. По дорозі додому, коли вони втрьох їхали на мотоциклі, ОСОБА_8 віддав йому запал чи гранату, щоб він викинув. Під час огляду речового доказу - автомата ОСОБА_10 підтвердив, що саме цей автомат йому передав ОСОБА_8 і він його сховав.

Свідок ОСОБА_13 місцевому суду повідомив, що він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у якого був рюкзак, поїхали на риболовлю, де невідомі чоловіки заважали зняти їм сітки. Під час виникнення суперечки він побіг, за ним біг ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Обвинувачений забрав у одного з чоловіків мобільний телефон, який потім віддав. Коли ОСОБА_13 тікав, то чув постріл, але не озирався. Показав, що рюкзак був тільки у Бруєнка, у Фіня та у нього нічого з собою у руках не було.

Свідок ОСОБА_12 місцевому суду показав, що взимку 2023, перебуваючи разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_16 на риболовлі, де була компанія чоловіків, у тому числі і ОСОБА_8 , він почув крик ОСОБА_11 , що у нього забрали мобільний телефон. Як з`ясувалося пізніше, телефон забрав обвинувачений. ОСОБА_11 побіг слідом за ОСОБА_8 , який присів, щось дістав із рюкзака та здійснив постріл, потім піднявся та побіг. Після пострілу ніхто за ним не біг, а потерпілий повернувся та повідомив, що йому віддали телефон.

Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 щодо вчинення обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень повністю узгоджуються з фактичними даними, що містяться в протоколах проведення слідчого експерименту від 18.01.2023 та 25.01.2023 за їх участі, під час яких свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 повідомили обставини конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, наявності у ОСОБА_8 рюкзака, з якого він дістав зброю та вистрілив. Водночас, свідок ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_8 після здійснення пострілу від`єднав магазин та віддав автомат йому; свідок ОСОБА_10 вказав на місце, де сховав автомат, а також повідомив, що коли в подальшому вони втрьох їхали на мотоциклі, то ОСОБА_8 віддав йому запал від гранати, а гранату, яку дістав із кишені, викинув на узбіччя, а він, свідок, викинув запал від гранати.

Під час проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2023 ОСОБА_10 упізнав ОСОБА_8 , який дав йому автомат, що дістав з рюкзака, та який з даного автомата здійснив постріл.

Під час огляду місця події 18.01.2023, ділянки місцевості, на яку вказав свідок ОСОБА_10 , було виявлено та вилучено предмет схожий на корпус гранати, предмет схожий на запал від гранати, предмет схожий на набої, предмет схожий на автомат.

Висновком судової експертизи зброї № СЕ-19/125-23/619-БЛ від 20.01.2023 встановлено, що наданий на дослідження автомат є нарізною вогнепальною зброєю 7,62-мм автоматом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом 7,62-мм бойового автомата АКМ № ГР 2776, 1964 року виготовлення, виробництва СРСР. Переробка полягає в укорочуванні ствола залишкової довжини 320 мм з подальшою переноскою основи мушки та виготовлених саморобним способом кришки ствольної коробки та шарнірного механізму фіксатора прикладу. Даний автомат зібраний з частин різних екземплярів 7,62-мм автоматів: ствол зі ствольною коробкою автомата АКМ № ГР 2776, 1964 р.в.; затворної рами з газовим поршнем і затвору автомата « НОМЕР_1 ». Автомат придатний до проведення пострілів. Наданий на дослідження патрон є боєприпасам - мисливським патроном калібру 7,62х39 мм, який призначений для проведення пострілів з мисливської нарізної зброї калібру 7,62 мм (7,62х39): гвинтівок, карабінів. Патрон до стрільби придатний.

Висновком судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/125-22/694-ВТХ від 26.01.2023 встановлено, що наданий на дослідження предмет зовні схожий на корпус гранати типу Ф-1, являється корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, який згідно інформаційних джерел споряджається бризантною вибуховою речовиною нормальної потужності - тротилом масою 50-56 г. Наданий на дослідження предмет зовні схожий на підривник типу УЗРГМ являється запалом ручних гранат УЗРГМ, який згідно інформаційних джерел споряджається ініціюючими вибуховими речовинами ТНРС масою 0,48-0,5 г, азидом свинцю масою 0,48-0,5 г та високо бризантними вибуховими речовинами ТЕНом або гексогеном масою 1 г. У конструктивному поєднанні наданий на дослідження корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 із наданим на дослідження запалом ручних гранат УЗРГМ являються оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до категорії боєприпасів. Конструктивно поєднані, наданий на дослідження корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 із наданим на дослідження запалом ручних гранат УЗРГМ, придатні до вибуху.

За повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 7,62-мм автомат АКМ № ГР 2776, 1964 р.в., на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебував та будь-яким особам (установам, частинам, організаціям) не видавався. ОСОБА_8 будь-яку зброю в ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримував та для оформлення документів для видачі вогнепальної зброї і боєприпасів до них не звертався.

Відповідно до даних інформаційної підсистеми «Зареєстрована зброя» Інформаційного порталу Національної поліції в Чернігівській області станом на 20.01.2023, ОСОБА_8 власником мисливської вогнепальної зброї, холодної зброї, спеціальних засобів на території Чернігівської області не являється.

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України, як придбання, зберігання, носіння та передача вогнепальної зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу; а також погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози, з чим погоджується і колегія суддів.

Як убачається зі змісту вироку, підстав того, що потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_10 могли обмовити ОСОБА_8 судом першої інстанції встановлено не було, таких мотивів не навела і сторона захисту в ході апеляційного розгляду. При цьому потерпілий та свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань під час судового розгляду цього кримінального провадження.

Твердження сторони захисту щодо розбіжностей показань потерпілого та свідків у суді та під час слідчих експериментів з приводу фактів вчинення кримінальних правопорушень, не спростовують їх показань у своїй сукупності, які в повній мірі передають встановлені обставини, є послідовними, відсутні обґрунтовані сумніви у їх достовірності щодо істотних для провадження обставин, які впливають на висновок про винуватість ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Колегія суддів не вбачає підстав не довіряти показанням потерпілого та свідків, які не перебували з обвинуваченим у неприязних стосунках, і причини обмовляти ОСОБА_8 у них відсутні.

Кожен із цих осіб спостерігав лише свою частину подій і викладав обставини вчинених кримінальних правопорушень так, як вони були обізнані про вказані події, а тому суперечностей в їх показаннях колегія суддів не знаходить.

Всі свідки у цьому кримінальному провадженні під час судового розгляду були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Під час судового розгляду даного кримінального провадження у місцевому суді, вони були приведені до присяги та допитані у відкритому судовому засіданні.

Також є необґрунтованими твердження сторони захисту про те, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_16 є недопустимим доказами у зв`язку з неможливістю перевірити його достовірність та дійсність з огляду на те, що свідок під час судового розгляду допитаний не був, так як протокол слідчих дій є самостійним доказом винуватості ОСОБА_8 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

У ході досудового розслідування свідку ОСОБА_12 фотокартки із зображенням обвинуваченого не пред`являлись для впізнання, у зв`язку з чим відсутні підстави ставити під сумнів інші протоколи цієї слідчої дії за його участі за обставин, що він не впізнав у залі судового засідання ОСОБА_8 .

Доводи обвинуваченого про те, що протокол огляду місця події від 18.01.2023 та висновок судової експертизи зброї № СЕ-19/125-23/619-БЛ від 20.01.2023, на які посилається суд у вироку, не доводять факт вчинення кримінальних правопорушень саме ОСОБА_8 та не можуть бути доказом його причетності до них, є непереконливими, оскільки дані докази є складовою усіх допустимих доказів та у сукупності з іншими доказами свідчать про вчинення кримінальних правопорушень.

Водночас, висновок судової експертизи зброї № СЕ-19/125-23/619-БЛ від 20.01.2023 отриманий та складений з дотриманням положень статей 87, 101, 102, 242 КПК України, та згідно з ч.2 ст.84 КПК слугує процесуальним джерелом доказів у кримінальному провадженні. Висновок експерта має значення для кримінального провадження, зокрема, для встановлення приналежності предмета до зброї.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, зроблені з дотриманням вимог ст.23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст.94 КПК України.

Відтак, позицію сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення останнім відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, місцевий суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин проти життя та здоров`я особи; неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності; за місцем проживання характеризується формально позитивно; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; наявність обставин, що обтяжують покарання, - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, рецидив злочинів; думку потерпілого, котрий наполягав на суворому покаранні; висновок органу пробації щодо високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення і дуже високого рівня небезпеки для суспільства; та дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України при визначенні остаточного покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, оскільки перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4