Справа №295/88/26
УХВАЛА

08.01.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомир клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту автомобіля «ФІА №2J7IP д. р. н. НОМЕР_1 , -

У С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира 05.01.2025 р. звернувся ОСОБА_3 про скасування арешту автомобіля «ФІА №2J7IP д. р. н. НОМЕР_1 . В обгрунтування клопотання вказав, що 29.09.2025 р. у справі № 285/5295/25 було задоволено клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону та постановлено накласти арешт на майно, яке вилучене під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 23.09.2025 р., зокрема, автомобіль «ФІА №2J7IP д. р. н. НОМЕР_1 . Автомобіль «ФІА №2J7IP д. р. н. НОМЕР_1 належить на праві власності йому - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

На даний час досудове розслідування здійснюється детективами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Хмельницький (із дислокацією в м. Житомир),

В судовому засіданні власник автомобіля наполягав на задоволені клопотання.

Прокурор, слідчий до судового засідання не з`явилися, про день та час слухання клопотання були повідомлені належним чином, матеріали кримінального провадження до суду не направили, у зв`язку з чим суд керується тільки позицією заявника.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання про скасування арешту майна, встановив.

В провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Хмельницький (із дислокацією в м. Житомир) знаходиться кримінальне провадження № 0000745, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, щодо наступних обставин: 23.09.2025 р. близько 02.30 год. водій, військовослужбовець військової частини, керуючи автобусом «Mercedes-Benz 404D» з військовим номерним знаком, рухаючись по 204 км а/д «Київ-Чоп» в напрямку м. Житомир поблизу с. Миколаївка, Звягельського району Житомирської області, допустив зіткнення з автомобілем «ФІА N2J7IP» на шасі "Isuzu NQR71P д. р. н. НОМЕР_1 , який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок ДТП водій автомобіля «ФІА №2J7IP д. р. н. НОМЕР_1 отримав тілесні ушкодження.

23.09.2025 р. під час огляду місця події вилучено автомобіль «ФІА N2J7IP» на шасі Isuzu NQR71P д. р. н. НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

29.09.2025 р. слідчим суддею накладено арешт на автомобіль «ФІА N2J7IP» на шасі Isuzu NQR71P д. р. н. НОМЕР_1 , позбавлено власника та будь яких інших осіб, які відповідно до чинного законодавства мають право на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Підставою накладання арешту на майно, а саме автомобіль «ФІА N2J7IP» на шасі Isuzu NQR71P д. р. н. НОМЕР_1 було клопотання слідчого про проведення відповідних експертиз. Слід зазначити, що відповідні експертизи на час розгляду клопотання в суді, зі слів власника автомобіля, були проведені.

Згідно частини 1 статті 170 КПК України зі змінами внесеними в редакції Закону №769-VIII від 10.11.2015 р., які набрали чинності 11.12.2015 р., вказано, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: не були присутні при розгляді питання про арешт майна; доведуть, що в подальшому /застосуванні цього заходу минула потреба; доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.

Cлідчий суддя вважає, що на теперішній час і в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою задоволення даного клопотання та скасування арешту.

Суд, керуючись принципами законності та справедливості, взявши до уваги доводи викладені у клопотанні, дійшов висновку, що на час розгляду клопотання, відпала необхідність в обмежені користування вказаним автомобілем.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту автомобіля «ФІА N2J7IP» на шасі Isuzu NQR71P д. р. н. НОМЕР_1 в межах кримінального провадження № 0000745, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задовольнити частково.

Скасувати арешт автомобіля «ФІА N2J7IP» на шасі Isuzu NQR71P д. р. н. НОМЕР_1 ,який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 в частині користування автомобілем. В частині заборони відчуження та розпорядження відмовити.

Зобов`язати уповноважених осібТериторіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Хмельницький (із дислокацією в м. Житомир) передати належний ОСОБА_3 автомобіль «ФІА N2J7IP» на шасі Isuzu NQR71P д. р. н. НОМЕР_1 на відповідальне збереження, для користування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Богунського

районного суду м. Житомира ОСОБА_1