УХВАЛА

про залишення скарги без руху

16 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 607/25505/23

провадження № 51-4712 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року,

установив:

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області вироком від 18 березня 2025 року засудив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 10 вересня 2025 року апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_4 та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишив без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року відносно ОСОБА_5 - без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

У ч. 1 ст. 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для їх скасування, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Однак, наведених вимог кримінального процесуального закону потерпілий не дотримався.

У касаційній скарзі потерпілий фактично просить надати доказам іншу оцінку, ніж ту, яку їм надав суд першої інстанції, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

При цьому потерпілий не вказує у чому саме, з огляду на положення ч. 1 ст. 438 КПК, полягає незаконність рішення суду апеляційної інстанції, які конкретно порушення вимог закону, на його думку, були допущені цим судом, та які саме доводи поданої ним апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив і не дав на них умотивованих відповідей у своєму рішенні.

Водночас, в порушення вимог ч. 3 ст.427 КПК потерпілий ОСОБА_4 не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Відповідно до частини 5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу.

Проте потерпілий долучив до касаційної скарги копію ухвали Тернопільського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року, яка належним чином не завірена.

Таким чином, недодержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

При повторному зверненні до суду потерпілим має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.

З урахуванням наведеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3