Справа № 447/1430/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/748/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 08.07.2025 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Колодруби Львівської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, та призначено їй покарання: за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі; за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України, визначено звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов визначено задовольнити.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі відділу №3 Управління соціального захисту населення Стрийської РДА завдану матеріальну шкоду у розмірі 97 200 (дев`яносто сім тисяч двісті) грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнана винним у тому, що вона, маючи на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи обізнаною про вимоги Порядку відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «Муніципальна няня», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 68 від 30.01.2019 року «Деякі питання надання послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» (в редакції від 02.10.2020) не пізніше 01.07.2020, дізнавшись про можливість отримання компенсації від держави за послуги «Муніципальна няня», порядок її отримання та перелік документів, які необхідно для цього оформити, маючи умисел на заволодіння шахрайським способом бюджетними коштами, шляхом підроблення та подальшого використання офіційних документів, вступив в злочинну змову з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та попередньо із нею домовившись про укладення фіктивного договору «Про надання послуг по догляду за дитиною до трьох років «Муніципальна няня», узгодили, що гроші у вигляді компенсації за послугу «муніципальна няня» можна поділити між собою, при цьому самі послуги фактично надаватися не будуть.

Реалізуючи спільний злочинний умисел 01.07.2022 у невстановленим досудовим розслідування точний час та місці, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою підроблення офіційного документа та його використання для незаконного отримання компенсації за послуги «муніципальна няня», в розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину на час надання послуг, яка передбачена відповідно до Порядку відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «Муніципальна няня», за попередньою змовою, шляхом власноручного проставлення підпису, підписала офіційний документ, який надає права, а саме договір № від 01.07.2022 укладений від імені ФОП ОСОБА_10 , про надання послуг по догляду за її малолітнім сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому особисто власноручно у графі «Замовник» проставила особистий підпис, зміст якого не відповідав дійсності, оскільки ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, попередньо домовились, що умови даного договору є фіктивними та виконуватися не будуть.

Таким чином, ОСОБА_7 підробила офіційний документ, який надає право, з метою використання його підроблювачем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного отримання компенсації послуги «Муніципальна няня», в розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину, яка передбачена відповідно до Порядку відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «Муніципальна няня», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №68 від 30.01.2019 року, достовірно знаючи, що договір № від 01.07.2022 року Про надання послуг по догляду за дитиною до трьох років «Муніципальна няня», згідно якого ФОП ОСОБА_10 Код ЄДРПОУ( НОМЕР_1 ), зобов`язувалась здійснювати догляд за її малолітнім сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею трирічного віку за послугою «Муніципальна няня» є підробленим, 07.07.2022 особисто подала до Відділу №3 Управління соціального захисту населення Стрийської РДА, чим використала завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_7 використала завідомо підроблений документ, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою особистого незаконного збагачення, а саме отримання грошових коштів у вигляді компенсації за послугу «Муніципальна няня» та заволодіння вказаними коштами шляхом обману, керуючись корисливим мотивом, попередньо підробивши договір № від 01.07.2022 укладений від імені ФОП ОСОБА_10 Код ЄДРПОУ ( НОМЕР_1 ), достовірно знаючи, що послуги «Муніципальна няня» згідно договору не будуть надаватись та не надавались, з метою отримання документів, що підтверджують витрати на оплату послуги «муніципальна няня», 07.07.2022 перерахувала на рахунок ФОП ОСОБА_10 НОМЕР_2 відкритий у АТ «Приватбанк», грошові кошти у сумі 4200,00 грн. за надання послуг «Муніципальної няні», з яких, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, повернула ОСОБА_7 частину коштів шляхом надання їх готівкою в сумі 3200 грн.

В подальшому, ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, достовірно знаючи, що послуги «муніципальна няня» згідно з договором № від 01.07.2022 не будуть надаватись, за програмою «муніципальна няня», в період з 01.07.2022 по 03.03.2024 подавала до Відділу №3 Управління соціального захисту населення Стрийської РДА фіскальні чеки, що підтверджує фіктивні витрати на оплату муніципальній няні послуги «муніципальна няня». На підставі поданих документів рішенням Відділом №3 Управління соціального захисту населення Стрийської РДА прийнято рішення про призначення компенсації та виплачено ОСОБА_7 компенсацію за нібито надані послуги «муніципальна няня» за період з 01.07.2022 по 03.03.2024 на рахунок в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 126639,80 гривень, які були розподілені між ними, з яких особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, отримала 29 197,80 грн., а ОСОБА_7 97 200 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 заволоділа грошовими коштами державного бюджету, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману (шахрайство), тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити їй покарання: за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, висновків суду про доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченої, прокурор покликається на те, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ч.3 ст.61 КК України, незаконно призначив обвинуваченій остаточне покарання у виді обмеження волі, яке до неї не може бути застосовано, оскільки вона має на утриманні малолітню дитину віком до чотирнадцяти років.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушеннях відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно призначив обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, з огляду на наступне.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді штрафу від 3000 до 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Санкцією ч. 3 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк.

Дії, передбачені ч. 4 ст. 358 КК України, караються штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, а також до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак є жінкою, що має дітей віком до чотирнадцяти років.

Однак, суд першої інстанції, всупереч наведеним вимогам кримінального закону, призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання у виді обмеження волі, яке, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, до неї не може бути застосоване.

Таким чином, враховуючи те, що суд першої інстанції зазначених обставин не досліджував, на думку колегії суддів, ним було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до ст. 420 КПК України, є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції в цій частині.

При призначенні покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, типово характеризується за місцем проживання, одружена, має на утриманні малолітню дитину, її вік, сімейний стан, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Крім того, суд бере до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, складену Стрийським районним відділом №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області від 07.07.2025, згідно з якою у обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства.

З врахуванням вказаних обставин, а також з огляду на те, що з покарань, передбачених санкцією ч. 3 ст. 358 КК України, жодне, окрім позбавлення волі, не може бути застосоване до жінки, яка має дітей віком до 14 років, колегія суддів вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 190 та ч. 3 ст. 358 КК України саме у виді позбавлення волі, а за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді пробаційного нагляду. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, слід призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі, що відповідає вимогам ст.ст. 65, 70 КК України та є необхідним й достатнім для досягнення мети покарання щодо виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім того, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані особу обвинуваченої, фактичні обставини справи, ставлення обвинуваченої до вчиненого, яка щиро розкаялася та обіцяла не допускати в подальшому протиправної поведінки, суд апеляційної інстанції вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки її виправлення можливе без реального відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 615, 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 08.07.2025 року в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити їй покарання: за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення та на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4