Справа№751/5681/25
Провадження №1-кп/751/280/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, відомості щодо якого 05.04.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000362 щодо підозрюваного:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігова, громадянина України, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , учня IIІ курсу Комунального закладу «Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту» Чернігівської обласної ради, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

за участю :

прокурора ОСОБА_4

особи, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_3

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Чернігівської окружної прокуратури, ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ч. 1 ст. 97 КК України.

Із клопотання слідує, що 04.04.2025 близько 21 год 30 хв, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Alpha» Zs50f р.н. НОМЕР_1 , поблизу будинку 20 по вулиці Олександра Корнієвського в місті Чернігові, був зупинений поліцейським, у порядку п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», під час перевірки документів відповідно до п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою КМУ від 29 грудня 2021 року № 1456, на вимогу інспектора взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 , у порушення вимог Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 340 від 08.05.1993, без закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання теоретичних та практичних іспитів у сервісному центрі МВС, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія, діючи умисно, усвідомлюючи незаконний та протиправний характер своїх дій, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, пред`явив поліцейському посвідчення водія зі своєю фотокарткою з серійним номером НОМЕР_2 виданого 07.02.2025 ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_3 , яке він придбав у невстановленої особи, сплативши грошові кошти в сумі 7000 гривень, тим самим довів свій злочинний умисел до кінця, тобто використав завідомо підроблений документ.

Згідно з висновком судово технічної експертизи документів № СЕ-19/125- 25/4904-ДД від 18.04.2025 бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_3 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Своїми діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, неповнолітній ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурор підтримав подане до суду клопотання, просив звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ч. 1 ст. 97 КК України, та застосувати щодо нього примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Особа, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_3 та його законний представника у судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання прокурора, просили суд звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 497 КПК України якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру та надсилає його до суду.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Суд, ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_3 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Беручи до уваги те, що неповнолітній ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, що належить до категорії кримінальних проступків, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро кається, раніше не судимий, за місцем навчання характеризується добре, тому його виправлення можливе без застосування кримінального покарання.

Враховуючи зазначене вище, до неповнолітнього ОСОБА_3 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 97, 105, 358 КК України, статтями 2, 94, 497, 498, 500, 501 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури, ОСОБА_4 про застосування примусових заходів виховного характеру задовольнити.

Неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Речові докази : посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 07.02.2025 року знищити.

Процесуальні витрати у сумі 2228 гривень 50 копійок компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Ухвала суду про застосування примусових заходів виховного характеру може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду, через Новозаводський районний суд міста Чернігова, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1