Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/864/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №295/17693/25 в межах кримінального провадження №0001870 від 11.12.2025 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 12.12.2025

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП у Житомирській області ОСОБА_9 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - до 07.02.2026 року включно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою його проживання: АДРЕСА_1 . При цьому, наголошує, що слідчим суддею не враховано пояснення підозрюваного щодо його не причетності до вчинення злочинів, в яких його підозрюють. Так, підозрюваний зазначав, що орган досудового розслідування не допитав в якості свідків рідного брата підозрюваного - ОСОБА_10 та знайомого ОСОБА_11 , які можуть підтвердити, що потерпіла ОСОБА_12 перебувала в квартирі підозрюваного з власної волі; мала вільний доступ до квартири, оскільки ОСОБА_7 залишав їй ключі від вхідних дверей, коли на певний час йшов з квартири; також дані особи можуть підтвердити неадекватність поведінки потерпілої під час перебування в квартирі підозрюваного. Однак, цих осіб, які могли б підтвердити не причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, орган досудового розслідування не допитав. Також, слідчим суддею не взято до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання в м. Житомирі, відсутність судимостей. Вважає, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку щодо наявності ризиків передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки такі ризики відсутні і жодних доказів в їх підтвердження до суду не надано. Звертає увагу, що вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких ОСОБА_7 підозрюється, останній не має наміру, і протилежному немає жодних доказів. Зазначає, що під час затримання в порядку ст.208 КПК України, ОСОБА_7 надавав покази, сприяючи таким чином розкриттю злочину. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування проведено допит потерпілої, свідків, проведено слідчі дії з відібрання біологічних зразків підозрюваного, потерпілої, вилучено речові докази, що в свою чергу виключає ризики впливу на свідків, потерпілу, впливу на експертів, спеціалістів, які йому невідомі, та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Наголошує, що жодний із ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України не існує, оскільки у слідчого судді не було законних підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду; зможе впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_7 перебуває в статусі підозрюваного, його вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні не доведена, також в матеріалах кримінального провадження відсутні беззаперечні докази в підтвердження вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 146 КК України. Крім цього в матеріалах справи відсутні, і слідчим суддею не наведено будь-яких доказів/аргументів, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги його захисника, позицію прокурора на спростування апеляційних доводів, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

В свою чергу, як убачається з матеріалів судового провадження №295/17693/25, в провадженні СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001870 від 11.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.122, ч.1 ст.146 КК України.

11.12.2025 ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

Того ж дня - 11.12.2025 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.122, ч.1 ст.146 КК України.

12.12.2025 заступник начальника СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 звернулась до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчої (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.122, ч.1 ст.146 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг би вчинити вище зазначені кримінальні правопорушення.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: рапортами-повідомленням на лінію «102» від 10.12.2025; протоколом заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.12.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 , від 11.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , від 11.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 11.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , від 11.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , від 11.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , від 11.12.2025; проколом обшуку за адреосю: АДРЕСА_2 , від 1 1.12.2025; протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину підозрюваного ОСОБА_7 від 11.12.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 , від 11.12.2025; повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 , від 11.12.2025; висновок судомо-медичного експерта від 11.12.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Наведене захисником ОСОБА_8 в апеляційній скарзі щодо можливої невинуватості ОСОБА_7 в інкримінованих злочинних діях, не спростовують даних, що ОСОБА_7 може бути причетним до інкримінованих кримінальних правопорушень. Переконливих доказів на спростування цього стороною захисту не надано. Версія сторони захисту щодо на противагу доводам обвинувачення є непідтвердженою та передчасною. Формальні посилання захисника на недоведеність висунутої підозри не підтвердженні відповідними доказами.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними посилання сторони захисту, що органом досудового розслідування не доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.122, ч.1 ст.146 КК України.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В свою чергу, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, незаконного впливу на відповідних учасників провадження, як і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 , фактичні обставини їх вчинення, наслідки, суспільну небезпеку, тощо.

Так, як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.152, ч.1 ст.122, ч.1 ст.146 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є не тяжкими, разом з цим, санкція ч.1 ст.152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органу від органу досудового розслідування/суду. Також, в даному випадку слід взяти до уваги і фактичні обставини інкримінованих підозрюваному злочинних дій, а саме, зухвалість, послідовність, системність вчинення, тощо, що опосередковано підсилює цей ризик. Крім того, в даному випадку слід врахувати і те, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, вживає наркотичні засоби, що також лише підсилює вище зазначений процесуальний ризик.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на характер та фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень (кількість вчинених правопорушень).

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників (потерпілу, свідків), які є сусідами та знайомими підозрюваного, кримінального провадження будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх. Слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, при встановленні наявності вказаного ризику, апеляційний суд враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від учасників процесу під час судового засідання, крім того, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

При цьому, апеляційні посилання сторони захисту на те, що підозрюваний під час затримання надавав покази, сприяючи таким чином розкриттю злочину (спростовано протоколом затримання від 11.12.2025, а.п.34-36), як і гарантії підозрюваного дотримуватись належної процесуальної поведінки при застосуванні альтернативного запобіжного заходу, не спростовують вище наведеного, як і не є в даному кримінальному провадженні об`єктивними підставами для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

В свою чергу, будь-які медичні висновки про неможливість утримання ОСОБА_7 за станом його здоров`я в умовах слідчого ізолятору - відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Таким чином, всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження слідчим суддею при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 12.12.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 07.01.2026 включно, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :