У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

24 грудня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м.Винники Львівської області, фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , громадянці України, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимій, маючій на утриманні двох дітей 2014 та 2019 років народження,

підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

встановив:

слідчий звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 від 22 грудня 2025 року, за підозрою ОСОБА_4 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.06.2025 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022, ОСОБА_4 призвана на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки .

Відтак, з моменту прийняття на військову службу по мобілізації солдат ОСОБА_4 набула статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу під час мобілізації та з цього ж дня розпочала виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.06.2025 №185 рекрут ОСОБА_4 призвана на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022 призначена на посаду сержанта резерву 55 запасної роти військової частини НОМЕР_1 та зарахована до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , на всі види забезпечення.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.09.2025 №287 солдат ОСОБА_4 , солдат резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , призначена наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №221-PC від 20.09.2025 на посаду старшого радіотелефоніста відділення управління штабу дивізіону взводу управління самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , вважається такою, що з «28» вересня 2025 року справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов?язків за посадою.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язана неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованою, поводитися з гідністю й честю, не допускати самій і стримувати інших від негідних вчинків.

Втім, солдат ОСОБА_4 , всупереч вимог ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби та вибути у подальшому в район виконання бойових завдань, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, в порушення вимог вищевказаного законодавства, не отримавши дозволу відповідного командування, 01.10.2025, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, самовільно залишила розташування самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться АДРЕСА_2 ), та перебувала понад три доби поза межами розташування вказаної військової частини до 20.12.2025, тобто до моменту виявлення останньої працівниками ВПС ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Західного регіонального управління на відстані 800 метрів до лінії ДК України на напрямку 753 прикордонного знаку в межах прикордонної смуги, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на ок. н.п Красноїльськ (Красноїльської сільської громади, Чернівецького району, Чернівецької області), зокрема прикордонним нарядом « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за спробу незаконного перетинання Державного кордону України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Відтак, з 01.10.2025 до 20.12.2025 солдат ОСОБА_4 проводила час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконувала, перебуваючи на території України.

Під час незаконного перебування за межами розташування військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не зверталася, хоча об`єктивно мала можливість це зробити.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

23.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, обґрунтованість якої повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: матеріалами службового розслідування від 02 листопада 2025 року, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 , за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 , відповідно до яких об`єктивно доведено факт самовільного залишення останньою частини та відсутність на службі без поважних причин; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи характер вчиненого підозрюваною злочину та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що вона може полишити місце свого проживання, виїхати в іншу область або за територію України, де буде переховуватись від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та може вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки запобігти вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваної неможливо, а також враховуючи також вимоги ч.8 ст.176 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у ньому та просив таке задовольнити.

Підозрювана та її захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили. Зазначили, що підозрювана у червні 2025 року добровільно вступила на службу в ЗСУ та наміру залишати таку не мала. Разом з тим, оскільки чоловік підозрюваної відмовився виховувати двох дітей 2014 та 2019 років народження, які з ним проживали, підозрювана, повідомивши усно керівництво військової частини, таку залишила. Крім цього, жодних доказів порушення підозрюваною запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого у іншому кримінальному провадженні, до клопотання стороною обвинувачення не долучено. У Чернівецькій області підозрювана перебувала щоб забрати автомобіль для військових, а не з метою перетину державного кордону. Оскільки підозрювана фактично самостійно виховує двох дітей та оформляє документи про звільнення з військової служби, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваної та її захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000396 від 22.12.2025.

Як вбачається з повідомлення про підозру від 23.12.2025, яке цього ж дня вручене підозрюваній, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, обґрунтованість якого підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: матеріалами службового розслідування від 02 листопада 2025 року, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 , за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 , відповідно до яких об`єктивно доведено факт самовільного залишення останньою частини та відсутність на службі без поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім цього, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою, а тому слідчий суддя вважає безпідставними доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому згідно з абз.8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КПК України, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, тому з метою запобігти ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваної слід з урахуванням абз.8 ч.4 ст.183 КПК України застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк шістдесят днів, починаючи з моменту фактичного затримання підозрюваної.

При цьому, слідчий суддя вважає безпідставними заперечення підозрюваної та її захисника щодо обрання запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами вказаними вище, а необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду клопотання зумовлена наявністю вищевказаного ризику, а також вимоги ч.8 ст.176 КПК України. Міцність соціальних зав`язків підозрюваної не є підставою для відмови в задоволенні клопотання та враховано слідчим суддею у відповідності до вимог ст.178 КПК України. З урахуванням наведеного не дають підстав для відмови у задоволенні клопотання і доводи сторони захисту про дотримання підозрюваною умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого у іншому кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 395 КПК України,-

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, починаючи з моменту фактичного затримання підозрюваної 13 год. 26 хв. 23 грудня 2025 року та закінчується о 24 год. 00 хв. 20 лютого 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1