Справа № 203/8569/25
Провадження № 1-кп/0203/2615/2025
УХВАЛА

26 листопада 2025 року м. Дніпро

Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0003468 від 23.10.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Новий Буг, Новобузького району, Миколаївської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.ч. 1,3 ст. 362, ч.ч.1,2 ст. 369-2 КК України,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Дніпра (Дніпропетровськ), громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра 21.11.2025 надійшов обвинувальний акт з додатками у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на вимоги ч. 4 ст. 28 КПК України, що кримінальне провадження, щодо особи, яка тримається під вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово, ухвалою судді від 24.11.2025 призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні учасниками зазначено, що наразі готуються клопотання для вирішення в підготовчому провадженні, відтак, просили розглянути лише термінове клопотання прокурора щодо запобіжного заходу обвинуваченої.

Прокурором 25.11.2025 подано клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, зазначив, що 30.11.2025 спливає строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , однак продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вважав, що обвинувачення є обґрунтованим, підтверджується зібраними доказами окремо та в їх сукупності, два інкриміновані злочини відносяться до категорії тяжких, обвинувачена ОСОБА_4 може переховуватися від суду з огляду на тяжкість можливого покарання, а з огляду на збройну агресію рф проти України для залишення території держави є додаткові можливості. Також існує ризик незаконного впливу на свідків з використанням становища колишнього працівника правоохоронного органу, кола знайомих та пов`язаних з ОСОБА_4 осіб.

Представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_11 вирішення клопотання залишив на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_6 подав письмові заперечення на клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 . Суду зауважив, що прокурором не дотримано вимоги ч.3 ст. 184 КПК України, до клопотання не долучено жодних матеріалів, якими він обґрунтовує свої доводи. Натомість стороною захисту суду представлено копії інформації про листки непрацездатності, довідки про перебування обвинуваченої в період часу, що інкримінований, на лікуванні, відсутність її на робочому місці, у зв`язку з перебуванням у вказаний час на манікюрі, що за обставинами спростовують обґрунтованість обвинувачення. Крім того, по обставинам ст. 114-1 КК України під час досудового розслідування проігноровано, що програма інформаційної системи працює в тестовому режимі, а зняти інкриміновану кількість призовників, зазначених в обвинувальному акті з обліку за такий короткий проміжок часу, трохи більше десяти хвилин, неможливо. Крім того, з долучених до заперечення документів вбачається, що деякі з осіб, зазначені як зняті з обліку, перебували за кордоном, отже, під питанням склад перешкоджання діяльності ЗСУ. ОСОБА_4 не ухилялась від органу досудового розслідування, її не затримували в порядку ст. 208 КПК України, вона самостійно прибула до суду, і навіть після обрання запобіжного заходу чекала на його виконання. Прокурором не зазначено, на кого та яким чином зі свідків може чинитися вплив обвинуваченою, яка наразі звільнена з правоохоронного органу. Крім того, слідчим суддею не застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, без обґрунтування прийнятого рішення. Зазначені обставини стали підставою для звернення сторони захисту до Європейського Суду з прав людини.

З вказаних підстав, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію колеги, доповнив, що право на особисту свободу та недоторканість є основоположним. Вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ст. 315 КПК України має відбуватися за встановленою процедурою, передбаченою гл.2 КПК України, яку прокурором не дотримано, жодного документального підтвердження суду не представлено. Обвинувачення ОСОБА_4 викладено без посилання на порушення вимог інструкції, нормативно-правового акту або функціональних обов`язків, оскільки вона мала дозвіл, доступ до системи, виконувала свою роботу. Програми працюють в тестовій версії, деякі люди потрапляють в ці реєстри безпідставно та звертаються до суду для виключення. В матеріалах відсутні докази, що вказані особи взагалі притягались до відповідальності за ст. 210 КУпАП. Не конкретизовано як видалення з системи перешкодило діяльності ЗСУ. ОСОБА_4 не переховувалась, прибула до суду, тиску на свідків не чинила, жінка, офіцер поліції, переїхала в інше місто, має рідню, міцні зв`язки. Інші обвинувачені взагалі перебувають без запобіжного заходу. Стала практика Європейського Суду з прав людини зазначає, що ці доводи мають бути доведені належними доказами. Відтак, прокурором не дотримано процедури, клопотання не обґрунтоване, просив в задоволенні клопотання відмовити, можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала доводи захисників, зазначила, що всі події відбувались саме в час відсутності її на робочому місці і після її звільнення, коли доступ до системи мав бути закритим. Її взяли під варту після спливу більше року часу від подій. В умовах слідчого ізолятора в неї загострились проблеми зі здоров`ям та психологічний стан.

Сторона захисту обвинуваченої ОСОБА_5 вважала, що відсутні перешкоди для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 з під варти.

Заслухав думку учасників та, дослідив матеріали обвинувального акту з додатками, суд доходить висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наступних підстав.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (ч. 3 ст. 315 КПК України). При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Встановлені під час розгляду клопотання обставини дають підстави для висновку про існування ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування обвинуваченої від суду та ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Існування ризику переховування обвинуваченої від суду обумовлено декількома обставинами:

- тяжкістю інкримінованих кримінальних правопорушень. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст114-1 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, за ч.3 ст. 362 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Означені злочини відносяться до категорії тяжких;

- характером інкримінованих кримінальних правопорушень;

- авторитетом посади, яку обіймала обвинувачена. За змістом обвинувального акта ОСОБА_4 могла набути зв`язки серед представників правоохоронних органів та за певних умов може використати ці зв`язки з метою переховування від суду як на території України так і за її межами.

Аргументи, наведені захисниками обвинуваченої, не нівелюють обставин, які зумовлюють існування цих ризиків та не зменшують вірогідність вчинення дій із переховування обвинуваченої від суду. На цьому етапі з огляду на характер обставин, якими обумовлений ризик переховування від суду, належна процесуальна поведінка обвинуваченої, яку вона могла демонструвати під час досудового розслідування не спростовує існування високої вірогідності вчинення нею дій із переховування.

Суд не може залишити поза увагою і введення воєнного стану в державі, який на даний час продовжений та збройну агресію проти України.

Обґрунтованими є також твердження прокурора про існування ризику незаконного впливу на свідків. Існування цього ризику, на думку суду, обумовлено, зокрема:

- встановленою КПК України процедурою отримання показань. Статтею 23 КПК України передбачена безпосередність дослідження доказів. За загальним правилом суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. За такої умови ризик незаконного впливу на свідків може зберігати свою актуальність до моменту безпосереднього отримання судом показань та їх дослідження;

- стадією, на якій перебуває кримінальне провадження, та авторитетом посади обвинуваченої. Дійсне кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання. Питання щодо виклику осіб для допиту у якості свідків судом ще не вирішувалося.

Наведене дає підстави для висновку, що ОСОБА_4 , може використати набутий авторитет та вжити заходів із здійснення незаконного впливу на свідків, в тому числі, осіб з якими вона працювала задля надання ними необ`єктивних, неповних чи викривлених показань.

Посилання сторони захисту на недоведеність цього ризику через відсутність доказів реального впливу на свідків суд вважає необґрунтованими, оскільки ризик визнається доведеним не за наявності вже реального впливу, а обґрунтованого припущення, що такі дії можуть відбутись.

Аналізуючи наведені обставини, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що встановлені щодо обвинуваченої ОСОБА_4 ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про її особу та обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання її під вартою.

Даних про стан здоров`я ОСОБА_4 , що б унеможливлювали продовження застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано.

З урахуванням наведеного, суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли, а продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть їм запобігти, що підтверджує необхідність продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

При цьому, згідно з положеннями ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Враховуючи підстави та обставини для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі обвинувачення, в тому числі за злочин проти основ національної безпеки України (ст. 114-1) під час воєнного стану в Україні, на даній стадії підготовчого провадження вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні.

Суд зважає на те, що вирішуючи питання розумності продовження строку подальшого утримання обвинуваченого в умовах несвободи, необхідно враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченої.

Рішення суду в даному випадку повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й стандарти охорони загальносуспільних інтересів.

Суд звертає увагу, що в контексті повномасштабної збройної агресії російської федерації інкриміновані кримінальні правопорушення мають надзвичайно високий рівень суспільної небезпечності.

Суд при цьому наголошує, що на даній стадії підготовчого провадження не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_4 дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остання набула статусу обвинуваченої, а до дослідження доказів сторони обвинувачення щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення суд не перейшов, тому, наданими стороною захисту матеріалами, висунуте обвинувачення спростовано бути не може. Остаточна оцінка доведеності обвинувачення відповідно до вимог закону може і буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів.

Суд наразі не може робити жодних висновків та висловлювати жодних припущень з приводу обґрунтованості повідомленої особі підозри чи висунутого обвинувачення, адже це становитиме порушення права на розгляд її справи безстороннім судом, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 314, 315, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 24 січня 2026 року, включно, з утриманням в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Копію ухвали вручити обвинуваченій ОСОБА_4 , прокурору, направити для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Суддя ОСОБА_1