Справа № 671/1772/25
24 вересня 2025 року
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Волочиськ

Слідчий суддя Волочиського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , начальника дізнання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні Волочиського районного суду Хмельницької області клопотання начальника СД ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , погоджене з начальником Теофіпольського відділу Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 18 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

встановив:

В провадженні СВ ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 18 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України (самовільне зайняття земельної ділянки, який завдано значної шкоди її законному володільцю).

В ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи, шляхом посіву сільськогосподарської культури сої, самовільно заволоділи земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами с-ща Базалія Теофіпольської ТГ та належить на праві комунальної власності Теофіпольській селищній раді.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, 19.09.2025 за участі спеціаліста - агронома проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га, що розташована за межами населеного пункту селища Базалія Теофіпольської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, яка перебуває у комунальній власності Теофіпольської селищної ради, в ході якого, зафіксовано посів рослинності сої на даній земельній ділянці.

Інформація стосовно сорту та вартості зазначеного майна встановлюється в межах досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вказане, керуючись вимогами ст. 98, ч. 6 ст. 100 КПК України, постановою дізнавача вказану земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га, яка перебуває у комунальній власності Теофіпольської селищної ради та урожай у вигляді рослин сої, загальною площею засіву 36,5429 га, яка росте на вказаній самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га встановлено факт самовільного її зайняття, шляхом здійснення невстановленою особою обробітку та засіву вказаної земельної ділянки, а тому зазначене засвідчує високу вірогідність можливого подальшого здійснення збору урожаю невстановленою особою на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Враховуючи вищевикладене, такий захід забезпечення кримінального провадження, у відповідності до положень ст. 170 КПК України допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, що в даному кримінальному провадженні є доцільним, оскільки в ході досудового розслідування встановлені факти самовільного зайняття земельних ділянок невстановленою на даний час особою, обробітку земельних ділянок механічним способом, посів та вирощування урожаю сільськогосподарської культури, з метою отримання прибутку. При цьому, в силу положень ст. 98 КПК України, речовими доказами, серед іншого, є предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, сільськогосподарський урожай, який вирощується на самовільно зайнятій земельній ділянці, підпадає під ознаки майна, набутого кримінально протиправним шляхом, що відповідає критерію речового доказу.

Підставою застосування арешту є положення п. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України, згідно якої з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Підставами для накладення арешту на сою, площею засіву 36,5429 га, включаючи земельну ділянку на якій вона росте, із кадастровим номером :02:002:0227 га, що розташована за межами населеного пункту селища Базалія Теофіпольської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області та перебуває у комунальній власності Теофіпольської селищної ради є сукупність відомостей, що вказують на те, що вони є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, наявність у матеріалах кримінального провадження постанови про визнання як земельної ділянки, так і сільськогосподарської культури, розміщеної на ній, речовими доказами містить об`єктивні дані, які вказують на їх відповідність критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, що дає підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Метою накладення арешту на вказане майно у зазначеному випадку є забезпечення збереження вищевказаних речових доказів, а також подальшої спеціальної конфіскації.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, реалізації, перетворення, відчуження.

Враховуючи викладене, з метою збереження речових доказів, недопущення подальшого їх приховування, пошкодження, використання, перероблення та відчуження, застосування спеціальної конфіскації, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході огляду місця події майно.

З таких обставин просить накласти арешт на майно сільськогосподарську культуру сою, площею засіву 36,5429 га, яка росте на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності Теофіпольської селищної ради (), з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га , що розташована на території Теофіпольської територіальної громади, за межами населеного пункту селища Базалія Хмельницького району Хмельницької області, із забороною збору даного урожаю іншими юридичним чи фізичним особам, крім власника земельної ділянки Теофіпольської селищної ради (), а також із забороною власнику земельної ділянки, на якій росте соя Теофіпольській селищній раді відчужувати, користуватися та розпоряджатися цим майном;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429, що знаходиться на території Теофіпольської територіальної громади, за межами населеного пункту селища Базалія Хмельницького району Хмельницької області та перебуває у комунальній власності Теофіпольської селищної ради (), із забороною відчуження, зміни, реєстрації (перереєстрації), застави або іншого виду зміни власника майна, поділу, об`єднання, користування та розпоряджання цим майном, в тому числі із забороною службовим та посадовим особам Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ - 39767479) та його структурним підрозділам, у тому числі - державним кадастровим реєстраторам, вчиняти будь-які дії з поділу, об`єднання, зміни власника, категорії, цільового призначення та конфігурації вказаної земельної ділянки.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що майно, на яке планується накладення арешту є речовим доказом та підтверджує факт вчинення кримінального правопорушення самовільне зайняття земельної ділянки. Саме посівом земельна ділянка самовільно зайнята. Додав, що планується передання посівів сої Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для управління та подальшої реалізації.

Начальник СД підтримав клопотання.

Представник власника земельної ділянки Теофіпольської селищної ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні СВ ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 18 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, за фактом того, що невстановлені особи, шляхом посіву сільськогосподарської культури сої, самовільно заволоділи земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами с-ща Базалія Теофіпольської ТГ та належить на праві комунальної власності Теофіпольській селищній раді.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, 19.09.2025 за участі спеціаліста - агронома проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га, що розташована за межами населеного пункту селища Базалія Теофіпольської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, яка перебуває у комунальній власності Теофіпольської селищної ради, в ході якого, зафіксовано посів рослинності сої на даній земельній ділянці.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та/або спеціальної конфіскації.

Саме на таку мету посилається сторона обвинувачення в клопотанні про накладення арешту на майно.

Згідно ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація допускається за умови вчинення умисного кримінально караного діяння за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі або штраф понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України не передбачає ані позбавлення волі, ані штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, застосування у даному кримінальному провадженні спеціальної конфіскації не передбачено.

Інші доводи які б це спростовували клопотання не містить.

З приводу збереження речових доказів слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

В той же час, начальник дізнання за погодженням з прокурором клопоче про накладення арешту на посів сої з забороною збору врожаю фізичними та юридичними особами, фактично забороняючи використання посіву та розпорядження ним, при цьому, просять надати такий дозвіл Теофіпольській селищній раді, яка не має на даному етапі жодного відношення до такого майна (в клопотанні жодні докази відсутні).

Тут же, ставиться вимога заборонити Теофіпольській селищній раді розпоряджатися та користуватися таким майном.

Такі вимоги клопотання про арешт майна не узгоджуються з нормами КПК України та є взаємовиключними.

Більше того, збір посіву сої втратить своє значення доказу для доведення обставин кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким порядком є постанова КМУ від 19.12.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України».

Отже, при вирішенні питання про накладення арешту на майно без обґрунтування необхідності застосування положень ч. 6 ст. 100 КПК України, слідчий суддя позбавлений права вирішувати кому саме передавати для зберігання, використання, перероблення тощо той чи інший доказ, оскільки дане питання регулюється зазначеною вище постановою КМУ.

Тому, на переконання слідчого судді прокурор не довів необхідність арешту посіву сої з забороною фізичним та юридичним особам його збору, крім Теофіпольської селищної ради, з забороною відчужувати, користуватися та розпоряджатися таким майном Теофіпольській селищній раді.

Щодо накладення арешту на земельну ділянку слідчий суддя зазначає наступне.

Так, зазначаючи на необхідності накладення арешту на земельну ділянку, яка перебуває у комунальній власності Теофіпольської селищної ради з забороною відчуження, зміни, реєстрації (перереєстрації), застави або іншого виду зміни власника майна, поділу, об`єднання, користування та розпорядження земельною ділянкою, сторона обвинувачення не обґрунтовує жодним чином необхідність встановлення таких заборон та в цілому необхідність арешту земельної ділянки комунальної власності.

Зазначаючи про необхідність обмеження прав власника земельної ділянки Теофіпольської селищної ради, сторона обвинувачення не обґрунтовує співмірність такого обмеження з метою, яку планується досягти.

Як слідує з клопотання в ході досудового розслідування проведено огляд даної земельної ділянки та проведено інші слідчі дії.

Отже, стороною обвинувачення не доведено підстав для накладення арешту на земельну ділянку.

Доводи прокурора щодо того, що в подальшому планується передати арештовані посіви сої Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, слідчий суддя оцінює критично з огляду на те, що в клопотанні дане питання не ставиться.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про не доведення стороною обвинувачення підстав для накладення арешту на майно.

Керуючись ст. 132, 167, 168, 170-173, 175, 237 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання начальника СД ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , погоджене з начальником Теофіпольського відділу Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, а саме на:

- сільськогосподарську культуру сою, площею засіву 36,5429 га, яка росте на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності Теофіпольської селищної ради (), з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га , що розташована на території Теофіпольської територіальної громади, за межами населеного пункту селища Базалія Хмельницького району Хмельницької області, із забороною збору даного урожаю іншими юридичним чи фізичним особам, крім власника земельної ділянки Теофіпольської селищної ради (), а також із забороною власнику земельної ділянки, на якій росте соя Теофіпольській селищній раді відчужувати, користуватися та розпоряджатися цим майном;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429, що знаходиться на території Теофіпольської територіальної громади, за межами населеного пункту селища Базалія Хмельницького району Хмельницької області та перебуває у комунальній власності Теофіпольської селищної ради (), із забороною відчуження, зміни, реєстрації (перереєстрації), застави або іншого виду зміни власника майна, поділу, об`єднання, користування та розпоряджання цим майном, в тому числі із забороною службовим та посадовим особам Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ - 39767479) та його структурним підрозділам, у тому числі - державним кадастровим реєстраторам, вчиняти будь-які дії з поділу, об`єднання, зміни власника, категорії, цільового призначення та конфігурації вказаної земельної ділянки.

Копію даної ухвали невідкладно надати учасникам та направити до Теофіпольської селищної ради.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний тест виготовлено 25.09.2025.

Слідчий суддя