У Х В А Л А

03.11.2025 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Львівського РУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0000833 від 03.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, -

стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, розлученого, має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , 2012 року народження та ОСОБА_8 , 2013 року народження, військовослужбовця, учасника АТО, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

03 листопада 2025 року Старший слідчий ВРЗЗС СВ Львівського РУП № 2 ГУ Національної поліції України у Львівській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 та покладення відповідних обов`язків.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000833 від 03 листопада 2025 року, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 близько 21.20 год 02.11.2025, перебуваючи в громадському місці, а саме у дворі ЖК «Кінескоп», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Героїв УПА, 73 «В», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з хуліганських мотивів, грубо порушив громадський порядок, а саме демонструючи зверхність, нахабство, ігноруючи загальноприйняті норми суспільної поведінки у громадських місцях, підійшов до неповнолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які в цей час знаходилися в дворі даного ЖК, почав нецензурно висловлюватись в їх сторону та погрожував їм фізичною розправою. Після чого, діючи з особливою зухвалістю, ОСОБА_4 безпричинно наніс один удар долонею руки в область потиличної ділянки голови неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , чим завдав йому фізичного болю. Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_4 витягнув із внутрішньо лівої кишені своєї куртки заздалегідь заготовлений пристрій для відстрілу патронів несмертельної дії, споряджених гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами марки «Форт 17Р» № НОМЕР_1 , привів його у бойову готовність та направив у сторону неповнолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , при цьому супроводжуючи свої дії вигуками та погрозами застосувати зброю для нанесення тілесних ушкоджень вказаним неповнолітнім, що останні сприйняли як реальну загрозу їхньому життю та здоров`ю. Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а саме у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого з застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Посилається, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання, протоколами допиту, протоколами огляду відеозаписів, повідомленням про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи наведе, а також те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, інших учасників кримінального провадження, є необхідність застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та виконання покладених на нього обов`язків.

До початку розгляду вказаного клопотання захисником підозрюваного ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_13 подано скаргу на незаконне затримання її підзахисного в порядку ст. 206 КПК України в якій захисник просить: негайно доставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду для з`ясування підстав позбавлення свободи та звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як незаконно затриманого з-під варти.

В обґрунтування скарги посилається на те, що підставою для затримання її підзахисного ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України відповідно до протоколу затримання від 03.11.2025 року є «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець в т.ч. потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин». При цьому затримання її підзахисного відбулось 03.11.2025 року о 13:52 год, а подія правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 мала місце 02.11.2025 року. Отже, вважає, що відсутні підстави передбачені ст. 208 КПК України для такого затримання, оскільки ОСОБА_4 не затримали безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, що мало місце 02.11.2025 року.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити, зважаючи на ризики, які викладені у вказаному клопотанні та наявністю ризиків, що об`єктивно існують. Вважає, що саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Щодо поданою захисником ОСОБА_5 скарги на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України, вважає її безпідставною, оскільки, після вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, останній зачинився в квартирі за місцем свого проживання та перешкоджав працівникам поліції, що прибули на місце події, доступу до його житла, для з`ясування всіх обставин та можливого його затримання безпосередньо після вчинення ним інкримінованих йому дій.

Підозрюваний ОСОБА_4 посилаючись на необґрунтованість підозри, що йому оголошена, просив відмовити в задоволенні клопотання про обрання йому запобіжного заходу, вказує, що обставини, які викладені в підозрі не відповідають дійсності. Скаргу захисника ОСОБА_5 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України підтримав, вказав, що підстав його затримувати 03.11.2025 року не було, оскільки добровільно вийшов до працівників поліції та поїхав до відділку поліції.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечила проти клопотання, просила в його задоволенні відмовити. Зазначила, що оголошена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, а ризики на які посилається слідчий в клопотанні надуманими. Проте, якщо суд дійде висновку, щодо необхідності обрання її підзахисному запобіжного заходу, то такий запобіжний захід як особисте зобов`язання буде достатнім в даному кримінальному провадженні. Крім цього, враховуючи, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем даний запобіжний захід не буде перешкоджати виконанню ним своїх обов`язків за контрактом. Подану нею скаргу на незаконне затримання підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового засідання, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, в судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000833 від 03 листопада 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 345 КК України.

03.11.2025 року підозрюваного ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України затримано.

03.11.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Як вбачається з повідомлення про підозру від 03 листопада 2025 року ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Щодо посилань сторони захисту в контексті необґрунтованості підозри ОСОБА_4 слідчий суддя звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» де суд зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже, слідчий суддя наголошує, що на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відтак, враховуючи надані суду матеріали, що долучені до клопотання в сукупності, на даній стадії досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри, що повідомлена ОСОБА_4 .

При розгляді питання про застосування запобіжного заходу судом враховано відомості, про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який розлучений, має утриманні неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_7 , 2012 року народження та ОСОБА_8 , 2013 року народження, є військовослужбовцем, є учасником АТО та учасником бойових дій, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , отже має міцні соціальні зв`язки, відповідно до біографічної довідки, що долучена стороною захисту, ОСОБА_4 має ряд відзнак та нагород, що пов`язані з участю в зоні АТО та захисті державного суверенітету, за сумлінну працю та високий професіоналізм до Дня державної служби та Дня юриста, раніше не судимий, а також те, що на даному етапі досудового розслідування, останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Саме суворість передбаченого покарання, на думку суду, дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , розуміючи вказані обставини, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення в подальшому можливої кримінальної відповідальності, відповідно на думку слідчого судді на даному етапі досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик, що передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Однак, для запобігання вищезазначеного ризику, на думку слідчого судді, в даному випадку, з врахуванням особи підозрюваного, його віку, стану здоров`я, соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, достатнім буде застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, оскільки саме цей запобіжний захід, на переконання слідчого судді, забезпечить належне виконання процесуальних обов`язків підозрюваним в повній мірі.

Даний запобіжний захід, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , що в даному випадку є справедливим балансом між суспільним інтересом та правами підозрюваного на свободу.

Інших ризиків слідчим суддею не встановлено.

Відповідно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слід задовольнити частково.

У відповідності до ч.3 ст.202 КПК України підозрюваного ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слід звільнити з-під варти в залі суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Щодо поданої адвокатом ОСОБА_5 скарги на незаконне затримання слідчий суддя зазначає наступне.

Так, у відповідності до 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно ч.1 ст.207 КПК України, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Стаття 208 КПК України передбачає вичерпний перелік підстав відповідно до яких уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Як встановлено слідчим суддею 03.11.2025 року о 13:40 год підозрюваного ОСОБА_4 було фактично затримано та складено відповідний протокол затримання від 03.11.2025 року, що долучений до матеріалів клопотання.

У вказаному протоколі, як підставу для затримання ОСОБА_4 , слідчим підкреслено/зазначено «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин».

Однак, зазначена підстава для затримання підозрюваного, що вказана слідчим на переконання слідчого судді є хибною, не підтверджується жодними доказами та не ґрунтується на законі виходячи з наступного.

На даний час, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.296 КК України, який за матеріалами клопотання, вчинений 02.11.2025 року близько 21:20 год. Затримання ж підозрюваного відбулось 03.11.2025 р. о 13:40 год., тобто, через більш ніж шістнадцять годин, що не може вважатись законною підставою для затримання особи що вказана в протоколі - «безпосередньо після вчинення злочину очевидець в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин».

Зазначені вище обставини не вказують на затримання ОСОБА_4 безпосередньо після вчинення злочину, як передбачає ст.207, 208 КПК України, також з матеріалів клопотання та протоколу затримання не вбачається про сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події, які вказують на те, що ОСОБА_4 щойно вчинив злочин.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони захисту, що поняття «безпосередньо після вчинення злочину» та «щойно вчинила злочин», які наведені в статті 208 КПК України, як на одну з підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, об`єктивно передбачають невеликий проміжок часу після вчинення кримінального правопорушення, протягом якого можуть відбуватися певні дії (наприклад, спроба втечі або знищення доказів). Йде мова про певний період, який настає одразу після вчинення злочину і характеризується тим, що особа, яка його вчинила, перебуває в безпосередньому зв`язку з подією. Саме таке значення, на переконання слідчого судді було закладено законодавцем у відповідну норму закону.

За таких обставин, слідчий суддя вважає затримання ОСОБА_4 з підстав, що вказані в протоколі затримання від 03.11.2025 року таким, що не ґрунтується на законі, а відтак скарга адвоката ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню та ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду.

Керуючись ст.ст. 107, 176-178, 181, 184, 186, 194, 206, 208, 395 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого СВ Львівського РУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати постійне місце проживання: АДРЕСА_2 в період з 21:00 год до 07:00 год.

Скаргу на незаконне затримання подану захисником ОСОБА_5 задовольнити частково.

Негайно звільнити з-під варти в залі суду підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за викликом слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку;

-не відлучатись за межі міста Львів без дозволу слідчого, прокурора або суду.

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.- утриматися від спілкування з свідками та інших учасниками у кримінальному провадженні;

Строк дії ухвали з 03 листопада 2025 року до 03 грудня 2025 року включно.

Виконання ухвали покласти на Львівське РУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 положення ч.5 ст.181 КПК України, а саме: працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1