Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1190/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/841/25
Категорія ч. 4 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000098 за апеляційною скаргою прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 21 липня 2025 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Рутв`янка Малинського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- за ч.4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 01.04.2025 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишено у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Зараховано у строк відбування покарання термін знаходження ОСОБА_6 під вартою з 01 квітня 2025 року по 21 липня 2025 року, включно.

Арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 04.04.2025, після вступу вироку у законну силу скасовано.

Питання про речові докази судом вирішено відповідно до ст. 100 КПК України та у апеляційній скарзі не оспорюється.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24.02.2022, було запроваджено воєнний стан, який у подальшому неодноразово був продовжений.

ОСОБА_6 , раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, зокрема: вироком Малинського районного суду від 17.06.2020 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, вироком Малинського районного суду від 01.02.2024 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 20.01.2025 його звільнено від відбування покарання на підставі Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став і вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення проти власності за таких обставин.

28 березня 2025 року у проміжок часу з 18 год. 50 хв. по 18 год. 52 хв. у місті Малин Коростенського району Житомирської області ОСОБА_6 , діючи умисно та з корисливих мотивів, маючи на меті викрадення чужого майна, достовірно знаючи про відсутність у нього грошових коштів, зайшов до приміщення магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», розташованого за адресою: вул. Грушевського, 9/2.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах дії воєнного стану, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи настання негативних наслідків, переконавшись, що його дії залишаються непоміченими, взяв із торгових полиць наступні товарно-матеріальні цінності:

-11 шт. шоколаду «Світоч Авторський, класичний», 85 г, вартістю 49,17 грн за 1 шт., загальною вартістю 540,87 грн;

-1 шт. напою кавового «Jacobs Капучино лісовий горіх, какао», 500 г 207,50 грн;

-1 шт. кави розчинної гранульованої «Fort Classic», 60 г 53,33 грн;

-10 шт. десерту молочного «Royal Lubart з кокосом», 80 г, по 18,33 грн 183,30 грн;

-5 шт. десерту молочного «Royal Lubart з арахісом», 80 г, по 18,33 грн 91,65 грн;

-2 шт. печива «Roshen До кави зі смаком пряженого молока», 185 г, по 16,67 грн 33,34 грн.

Указані товари він поклав до сумки, яку приніс із собою.

Після цього ОСОБА_6 направився до виходу з магазину. Проходячи повз касову зону, його дії були помічені працівниками магазину. Усвідомлюючи, що викритий, та ігноруючи вимогу працівника зупинитися, тримаючи сумку з викраденими товарами, ОСОБА_6 покинув приміщення швидкою ходою та втік у невідомому напрямку.

Таким чином, він незаконно заволодів майном магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» на загальну суму 1109,99 грн, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Вказує, що призначаючи обвинуваченому покарання з урахуванням ст. 69 КК України, суд не врахував, що з пояснень ОСОБА_6 не вбачається щире каяття.

Крім того, під час досудового розслідування та судового розгляду він збитків не відшкодував.

На переконання прокурора судом не встановлено більш ніж одну пом`якшуючу обставину, яка істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Також, судом не враховано думку потерпілого та попередні судимості обвинуваченого.

В апеляційному суді прокурор ОСОБА_10 просила направити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 на новий судовий розгляд в суд першої інстанції через істотні порушення вимог КПК, оскільки судом застосовано положення ст.69 КК України без належного обґрунтування.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі оскаржує вирок суду в частині призначеного покарання через його м`якість та неправильне застосування закону України пр окримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст.186 КК України, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції вказаної статті, положень ст.ст. 65, 69 КК України на думку апеляційного суду дотримався.

Призначаючи покарання, суд врахував, що ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, самостійно повернув частину викраденого на вимогу поліції, погодився на розгляд справи без дослідження доказів, чим значно спростив розгляд справи, в розумні строки та зменшив витрати держави на забезпечення судового розгляду. Також, суд врахував похилий вік обвинуваченого (67 років), відсутність обставин, що обтяжують його покарання, характер та суспільну небезпечність вчиненого, вартість викраденого майна, відсутність тяжких наслідків, не перебування на обліку у лікаря психіатра та нарколога.

Врахувавши ці обставини, суд першої інстанції обґрунтовано застосував ст. 69 КПК України та призначив ОСОБА_6 покарання нижче найнижчої межі санкції ч.4 ст.186 КК України, у виді реального позбавлення волі на значний термін, а тому апеляційний суд погоджується з висновками суду та підстав для скасування вироку не вбачає.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення ст. 69 КК України, що є дискреційними повноваженнями суду.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 66 КПК України перелік пом`якшуючих обставин не є вичерпним і суд може визнати такими обставинами і інші, не зазначені у частині першій цієї статті.

Разом з тим, апеляційний суд у порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вважає необхідним змінити вирок в частині встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Житомирського апеляційного суду від 20.01.2025 року ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання призначеного вироком Малинського районного суду від 01.02.2024 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України на підставі Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

За таких обставин, вказівка суду про судимість ОСОБА_6 вироком Малинського районного суду від 01.02.2024 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України є помилковою та підлягає виключенню з вироку Малинського районного суду Житомирської області від 21 липня 2025 року.

В решті вирок суду є законним та обґрунтованим, підлягає залишенню без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Малинського районного суду Житомирської області від 21 липня 2025 року щодо ОСОБА_6 змінити в порядку ч.2 ст.404 КПК України.

Виключити з вироку Малинського районного суду Житомирської області від 21 липня 2025 року, а саме з вступної частини та встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження вказівку про судимість ОСОБА_6 вироком Малинського районного суду від 01.02.2024 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України.

В решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: