Провадження № 1-кс/175/1571/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2025 р. с-ще Слобожанське

Слідчий суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою представника скаржника ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області від 22.07.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000809, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга представника скаржника ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області від 22.07.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000809.

Відповідно до ч. 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до ч. 1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В скарзі заявник вказує, що дізнався про прийняте слідчим процесуальне рішення від 22.07.2024 про закриття кримінального провадження 06 жовтня 2025 року, отримавши відповідь у підсистемі «Електронний документообіг» Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Судом встановлено, що з листа відповіді ГУ НПУ в Донецькій області Краматорського районного управління поліції від 18.09.2025 року за вих. №6226/201/02-25 СВ, на який посилається скаржник вбачається, що зазначений лист ГУ ПФУ в Донецькій області отримали на офіційну електрону пошту 18.09.2025 року об 11:00:14 год., що підтверджується роздруківкою на даному Листі на зворотній стороні.

Наведене свідчить, що заявник пропустив встановлений процесуальний строк на оскарження вказаного процесуального рішення.

При цьому заявник у скарзі не порушує питання про поновлення процесуального строку, не наводить причини, чому він більше року не цікавився провадженням у справі.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (CASEOFMELNYKv.UKRAINE) (заява № 72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Рішення слідчого судді про необхідність повернення скарги за наведеної підстави також ґрунтується на принципі «юридичної визначеності», згідно якого, як про це зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 29.10.1999 у справі Брумареску проти Румунії, від 19.02.2009 у справі Христов проти України остаточне рішення, що набрало законної сили (постанова слідчого вважається законною, оскільки її не було протягом більше ніж року скасовано постановою вищого прокурора або ухвалою слідчого судді), не може ставиться під сумнів. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду рішення лише з однією метою домагатися повторно розгляду справи та винесення нового рішення. У даному випадку контрольну функцію суду не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмету спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомій непереборні обставини (до речі, про які представник заявника взагалі не згадував у поданій скарзі).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить до висновку, що скаржником пропущено строк для звернення зі скаргою на постанову слідчого про закриття провадження по справі, клопотання про поновлення строку скаржником до суду надано не було, а тому скарга підлягає поверненню на підставі п. 3 ч. 2ст. 304 КПК України.

Керуючись ст.ст.304, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Повернути скаргу разом з додатками представнику скаржника ОСОБА_2 .

Копію ухвали слідчого судді надіслати представнику скаржника ОСОБА_2 не пізніше наступного дня після її постановлення.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1