МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2025 р. Справа № 370/2268/25

Провадження № 1-кп/370/138/25

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої, адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у смт Макарові Київської області кримінальне провадження № 0000478 від 18 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грузьке Макарівського району Київської області, громадянина України, не одруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, востаннє Макарівським районним судом Київської області вироком від 16.04.2020 за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України до 6 років позбавлення волі, звільнений 04.11.2024 на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 31.10.2024 в частині приєднаного покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 03.03.2020 у зв`язку із усуненням караності діяння у вчиненні кримінального злочину, визначеного частиною другою статті 15 частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України

у с т а н о в и в:

У провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000478 від 18 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального злочину, визначеного частиною другою статті 15 частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні, призначеному на 02 жовтня 2025 року, прокурор заявила клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, зазначаючи про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу Українита просила його задовольнити із викладених у ньому підстав.

Прокурор стверджувала, що з огляду на насильницький характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, відсутні підстави для визначення застави за правилами частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши учасників, дослідивши клопотання прокурора, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої, третьої статті 331 Кримінального процесуального кодексу України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 18 березня 2025 року близько 07 год 00 хв ОСОБА_6 перебував за місцем спільного проживання разом з ОСОБА_4 , в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

У цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, під час якого остання висловила словесну образу в бік обвинуваченого, у зв`язку з цим в нього виник умисел на заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілій.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя

ОСОБА_4 , ОСОБА_6 взяв до рук полімерну пляшку об`ємом 0,5 літра із вмістом легкозаймистої рідини, що використовувалася в господарських цілях, що знаходилася в коридорі будинку, з прямим умислом на заподіяння шкоди життю та здоров`ю, а саме умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_4 , умисно вилив на обличчя та одяг потерпілої з метою підпалу, та тримаючи в руках запальничку, здійснив її підпал.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх діянь та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_4 , мав можливість надати першу медичну допомогу, зателефонувати у медичний заклад або покликати на допомогу, однак цього не зробив.

Незважаючи на те, що він вичинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпіла ОСОБА_4 , відчуваючи сильний біль, усвідомлюючи, що її життю та здоров`ю загрожує небезпека, щоб запобігти своїй смерті зняла одяг та таким чином погасила полум`я на своєму тілі.

Після чого ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину.

В результаті дій обвинуваченого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків обличчя, голови та тулуба.

Отже, ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, визначеного частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_4 .

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з частиною першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (частина перша статті 194 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 177 Кримінального процесуального кодексу України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі заявлені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчини інше кримінальне правопорушення).

Встановлені під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу продовжують існувати, зокрема, переховування обвинуваченого від суду та незаконно впливати на потерпілу та свідків, які добре знайомі обвинуваченому з метою зміни їх показань щодо вчиненого ним кримінального правопорушення ризик вчинення інших кримінальних правопорушень,.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків залишається актуальним з огляду на встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до статті 23 Кримінального процесуального кодексу України.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до частини четвертої статті 95 Кримінального процесуального кодексу України. Тобто ризики впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час зібрання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також, суд погоджується з доводами, викладеними в клопотанні, що продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, яке є тяжким та передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, і розуміння невідворотності призначення покарання, у випадку доведеності його винуватості у вчиненні цього кримінального правопорушення, а також суд бере до уваги, що обвинувачений був неодноразово засудженим, однак на шлях виправлення не став і обвинувачується у скоєнні іншого тяжкого злочину після відбуття покарання.

Суд ухвалою від 12 серпня 2025 року продовжив ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 жовтня 2025 року включено.

Наведені вище ризики не зменшились зі спливом часу від дати вирішення клопотання про продовження для обвинуваченого строків тримання під вартою, судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не звершився.

Застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам статті 183 Кримінального процесуального кодексу України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти зазначеним ризикам. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатніми для запобігання встановленим ризикам.

Водночас за приписами пункту 1 частини четвертої статті 183 Кримінальногопроцесуального кодексу України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, якщо злочин вчинено із застосуванням насильства, а тому суд з урахуванням викладеного не визначає розмір застави.

Керуючись статтями 176-178, 183, 194, 331, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», що за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, строком 60 (шістдесят) днів до 30 листопада 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 03 жовтня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1