Справа №295/622/26
УХВАЛА

(про відмову у скасуванні арешту майна)

22.01.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000521 від 05.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просить скасувати арешт майна накладений згідно ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2025 року у справі №295/4867/25.

В обґрунтування клопотання вказав, що у кримінальному провадженні №0000521 від 05.04.2025 року всі необхідні дії з транспортним засобом проведені, тому необхідність арешту майна відпала.

В судове засідання заявник та його представник адвокат ОСОБА_3 не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, вказавши, що у задоволенні клопотання заперечує у зв`язку з тим, що потреба в арешті зазначеного майна не відпала, оскільки слідчі дії з вказаним майном ще тривають, існує об`єктивна необхідність в проведенні слідчого експерименту з вказаним транспортним засобом та в подальшому проведенні судових автотехнічних досліджень.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, вказавши, що у задоволенні клопотання заперечує у зв`язку з тим, що потреба в арешті зазначеного майна не відпала, оскільки слідчі дії з вказаним майном ще тривають.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2025 року у справі 295/4867/25 на транспортний засіб Volkswagen ID. 4, р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , а перебував користуванні ОСОБА_5 , накладено арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

З огляду на те, що майно, яке перебуває під арештом, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, відноситься до речових доказів у кримінальному провадженні №0000521 та арешт на нього було накладено обгрунтовано, необхідність у накладенні арешту полягає в збереженні речових доказів та проведенні необхідних експертиз, потреба у застосуванні арешту на вказане майно не відпала, про що повідомив прокурор та слідчий у заявах від 19.01.2026р., тому підстав для скасування арешту не вбачається.

Відповідно до вимог ст. ст. 131, 171, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000521 від 05.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1