Дата документу 22.10.2025Справа № 554/2673/25
Провадження № 1-кс/554/9671/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000448 від 27.03.2024 року за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04.08.2025 року до Шевченківського районного суду м. Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 , який просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000448 від 27.03.2024 року за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України.

На обґрунтування скарги послався на те, що постановою слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР ум. Полтаві ОСОБА_4 від 03.06.2025 року, кримінальне провадження № 0000448 від 27.03.2024 року за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень.

Вважає, що постанова від 03.06.2025 року прийнята передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, а також була винесена із порушенням вимог ст. 110 КПК України.

Зазначив, що слідчим для всебічного та об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження, не було проведено жодних слідчих дій.

Вказав, що досудове розслідування проводилося із зловживанням службовим становищем, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_3 .

Зауважив, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, було допитано старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 , який повідомив, лише те, що ОСОБА_3 направлялися клопотання у різних кримінальних провадженнях, в яких ним проводилося досудове розслідування.

Крім того, слідчий на обґрунтування постанови від 03.06.2025 року, вказав про інші кримінальні провадження та матеріали кримінальної справи № 04580007 за обвинуваченням ОСОБА_3 , які взагалі не мають жодного відношення до матеріалів кримінального провадження № 0000448 від 27.03.2024 року.

Також у даному кримінальному провадженні не було допитано ОСОБА_3 по суті кримінального провадження та всіма фактами вказаних у його заяві від 08.05.2023 року, не було встановлено та допитано по суті кримінального провадження всіх службових та посадових осіб адміністрації ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» і осіб, які спільно з ОСОБА_3 утримувалися в даній установі, з приводу службового підроблення, підробки документів щодо останнього та застосування до нього можливого психологічного тиску та катування з боку адміністрації та з інших питань.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, прохав задовольнити.

Слідчий до суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Частина 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 94 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається вразі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 284 ч. 2 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Згідно з ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Під час розгляду скарги встановлено, що 27.03.2024 року першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованим у місті Полтава до ЄРДР за № 0000448 внесено відомості за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України.

Згідно з постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава від 03.06.2025 року кримінальне провадження № 0000448 закрито, оскільки відсутній склад кримінального правопорушення.

Проте, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим не встановлені і не допитані в якості свідків інші особи, на яких посилається скаржник ОСОБА_3 , зокрема службові особи адміністрації ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» і осіб, які спільно з ОСОБА_3 утримувалися в даній установі.

Таким чином, з сукупності доказів наявних в матеріалах кримінального провадження не можливо одностайно встановити відсутність вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України.

Отже, з постанови слідчого про закриття кримінального провадження вбачається, що ним не з`ясовано всіх обставин, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Вказані факти свідчать про неповноту проведеного досудового розслідування та передчасного прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

З огляду на встановлені в ході розгляду скарги обставини, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є недостатньо необґрунтованою, оскільки рішення про відсутність складу кримінального правопорушення прийнято передчасно, без вжиття всіх передбачених законом заходів для встановлення складу кримінального правопорушення та належної правової оцінки встановленим обставинам, а також об`єктивної оцінки обставин та визначення усіх елементів кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона).

Слід зауважити, що слідчий суддя не повинен підміняти собою одну зі сторін кримінального провадження щодо ініціювання питання про збирання, отримання доказів або їх забезпечення, оскільки це не відповідатиме критеріям ефективності здійсненні судового контролю у кримінальному провадженні. Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами кримінального провадження та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування може бути постановлена про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Враховуючи, що при розслідуванні вказаного кримінального провадження не було проведено всіх необхідних слідчих дій для повного і всебічного встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, слідчим належним чином не вжито заходів для виконання вимог ст. 9 КПК України, що є суттєвим порушенням і безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення, тому постанова від 03.06.2025 року, підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження поверненню до першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава для продовження досудового розслідування.

Так, у цій справі не допитано навіть заявника та інших осіб, із якими він утримувався у відповідний період у місцях несвободи, працівників правоохоронних органів дії яких оскаржуються, не витребувано необхідної медичної документації (актів медичного огляду, висновків СМЕ, СПЕ, тощо).

При цьому, слідчим суддею приймається до уваги правова позиція, викладена у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» в якому зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Керуючись статтями 2, 25, 28, 214, 303 307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову про закриття кримінального провадження № 0000448 від 27.03.2024 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6