МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/41/26
Провадження № 1-кс/945/11/26
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2026 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в м.Миколаєві клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2026 року за №0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кірове Нікопольського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді водія безпілотних літальних апаратів військової частині НОМЕР_1 ,

встановив:

Старший слідчий СВ відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України терміном на 60 діб, без визначення розміру застави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 призваний за мобілізацією та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду водія безпілотних літальних апаратів.

Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно із вимогами п.п. 1, 2, 3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ОСОБА_9 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна (додаток №2), затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна» (зі змінами і доповненнями):

1. Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян на території України, п. 1 - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), п. 2 вибухові речовини та засоби вибуху.

2. Спеціальний порядок набуття права власності громадян на окремі види майна: громадяни набувають права власності на такі види майна, придбаного ними з відповідного дозволу, що надається: а) - на вогнепальну мисливську нарізну зброю (мисливські карабіни, гвинтівки, комбіновану зброю з нарізними стволами) - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 25-річного віку; при цьому набуття права власності на вибухові речовини та засоби вибуху не передбачене вказаною постановою.

Відповідно до вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, а саме: п.4. - Право на володіння вогнепальною зброєю посадовими особами та громадянами і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України. Розділу IV. Відповідальність за порушення порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система. п.15. Громадяни, які порушили порядок, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №662 від 21.08.1998 року (зі змінами і доповненнями) затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів.

Також, в статті 178 Цивільного кодексу України зазначено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Пунктами 7, 8, 15, 16 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 4 серпня 2000 року передбачено, що обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним. Військове майно непорушних запасів обліковується окремо від іншого військового майна. Облік військового майна ведеться як у мирний час, так і в особливий період на об`єктах військового (корабельного) господарства, у службах забезпечення органів військового управління, службах військових частин і з`єднань, на складах, базах, в арсеналах згідно з цим Положенням та відповідними нормативно-правовими актами Міноборони. Порядок зберігання, використання і технічного обслуговування військового майна визначається статутами Збройних Сил, цим Положенням, нормативно-правовими актами і нормативними документами Міноборони та документацією заводів-виробників. Списання військового майна, закріпленого за військовими частинами, здійснюється у разі: набуття непридатного стану (за неможливості або економічної недоцільності його відновлення і використання); убутку в межах затверджених норм; втрати чи нестачі; безповоротної видачі (передачі) майна для забезпечення руху опору; розбирання (розділення) зразків озброєння, військової та спеціальної техніки під час дії правового режиму воєнного стану з метою використання їх складових для відновлення, модернізації зразків озброєння, військової та спеціальної техніки або їх виготовлення.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 09.01.2026, ОСОБА_9 , як військовослужбовцю військової служби на посаді водія безпілотних літальних апаратів військової частини НОМЕР_1 , військової техніки та іншого військового майна військової частини НОМЕР_1 видано автомат Калашникова-74 з серійним номером НОМЕР_2 , 1986 року виготовлення та патрони калібру 5, 45 мм у кількості 115 штук.

Далі у невстановлений час та у невстановленому місті, але не пізніше 09.01.2026 року, ОСОБА_9 із ввіреним йому автоматом Калашникова-74 з серійним номером НОМЕР_2 , 1986 року виготовлення та патронами калібру 5, 45 мм у кількості 115 штук, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, перевіз, а у подальшому переніс їх за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став незаконно зберігати, у вказаному житловому будинку до 09.01.2026 року.

У подальшому на підставі письмової добровільної згоди на дозвіл проведення огляду користувача домоволодіння ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 23:47 годин 09.01.2026 року по 01:25 годин 10.01.2026 року, проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: автомат Калашникова-74 з серійним номером НОМЕР_2 , 1986 року виготовлення та патрони калібру 5, 45 мм у кількості 115 штук.

10.01.2026 року ОСОБА_9 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

10.01.2026 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме зберіганні бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 підтримав та просив слідчого суддю застосувати вказаний запобіжний захід строком на 60 (шістдесят) днів.

Слідчий ОСОБА_4 також підтримала вказане клопотання та просила суд задовольнити його.

Підозрюваний ОСОБА_9 щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши у судовому засіданні слідчого та прокурора, думку підозрюваного та його захисника, розглянувши клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, і може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положеньст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зокрема, згідно з ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; відповідно до п.4 ч.1 ст.178 КПК України міцність соціальних зв`язків; відповідно до п.6 ч.1 ст.178 КПК України репутацію обвинуваченого.

Розглядаючи клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2026 року за №0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , аналізуючи питання існування у клопотанні ризиків, суд дійшов до висновку про їх наявність з огляду на особу та його репутацію, а саме те, що останній не має постійного джерела доходу, оскільки, на теперішній час, є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ; неповнолітніх дітей чи інших утриманців на утриманні не має; міцні соціальні зв`язки у підозрюваного відсутні.

Так, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Розуміючи усю тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та з метою уникнення покарання, він може залишити місце свого тимчасового проживання (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Також, ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки на даний час не всі свідки встановлені та допитані. Тому, ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може вживати заходи впливу на свідків у кримінальному провадженні, шляхом погроз фізичною розправою, з метою зміни ними показів на його користь. Крім цього, ОСОБА_9 отримав копії протоколів допитів свідків, де вказані їх анкетні дані та, в тому числі, адреси їх проживання. Підозрюваний, користуючись цими даними, може схилити свідків до зміни показів на його користь, що зашкодить встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_9 , розуміючи тяжкість злочину та з метою уникнення покарання, може здійснювати заходи щодо затягування проведення досудового розслідування, шляхом не виконання покладених на нього обов`язків, передбачених ст.42 КПК України та, таким чином, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

Поміж інше, підозрюваний ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), направлене на приховання обставин цього кримінального правопорушення.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_9 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою.

Та обставина, що підозрюваний ОСОБА_9 має постійне місце проживання, хоча і має місце, однак не є безумовною підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами для забезпечення подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Отже, вищевикладене дає підстави суду стверджувати про існування високих ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить попередження вищезазначених ризиків.

У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку, що матеріали клопотання містять достатньо обґрунтувань необхідності обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості обрати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий за погодженням з прокурором у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, терміном на 60 діб, просили слідчого суддю не визначити підозрюваному заставу.

При цьому, згідно з положеннями ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Тому, враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити ОСОБА_9 розмір застави.При визначенні розміру застави ОСОБА_9 суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, його суспільну небезпеку, дані про особу та вважає за необхідне визначити йому заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» становить 266240 грн 00 коп, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні. Внесення застави саме в такому розмірі може ґарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Отже, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2026 року за №0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 196, 197, 205, 369, ч.1 ст.370 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2026 року за №0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб до 10 березня 2026 року (включно).

Визначити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) грн 00 коп, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26299835; банк отримувача: ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО): 820172; рахунок отримувача: UA0016294).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Державної судової адміністрації України в Миколаївській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_9 з-під варти, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання даного підозрюваного під вартою, та повідомити усно і письмово Миколаївський районний суд Миколаївської області.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_9 обов`язки, визначені ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи/проходження служби; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії даної ухвали закінчується 10 березня 2026 року (включно).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошений 12 січня 2026 року о 15 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1

12.01.2026