КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа: № 359/528/20 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/824/3588/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 296 КК України
У Х В А Л А

27 січня 2026 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , отримавши апеляційну скаргу прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 120 181 101 000 024 69 від 08 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2025 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю їх вини у пред`явленому обвинуваченні.

Цим же вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин та на підставі ст. 49 КК України звільнено від відбування призначеного покарання за закінченням строків давності.

Ухвалено вирок Печерського районного суду міста Києва від 30.09.2025, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбуванням покарання з випробуванням строком на 3 роки, а також вирок Печерського районного суду міста Києва від 26.08.2022 та ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20.06.2023, якою ОСОБА_6 змінено покарання у виді несплаченого штрафу на громадські роботи строком 240 годин - виконувати самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без розгляду.

На часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_7 на його користь з ОСОБА_6 стягнуто 5.000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Скасовано запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у вигляді застави, а кошти повернуті заставодавцю.

У провадженні вирішена доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

Між тим, як указано в п. 2 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначається прізвище, ім?я та по батькові особи, яка подає апеляційну скаргу, що має бути підписана вказаною особою, як зазначено в ч. 5 цієї норми закону, проте апеляційна скарга подана і підписана від імені - ОСОБА_3 , що є неправильним.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України, вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2025 стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 може бути оскаржений і прокурор у кримінальному провадженні № 120 181 101 000 024 69 від 08.12.2018 ОСОБА_9 , який брав участь у судовому провадженні, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 393 КПК України та приписів п. 20 ч. 2 та ч. 4 ст. 36 КПК України, має право на подачу апеляційної скарги, хоча в апеляційній скарзі він вказав свою посаду, а не процесуальне становище у провадженні.

Передбачені ст. 395 КПК України порядок та строк подачі апеляційної скарги прокурором дотримані.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України задекларовано, що в апеляційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, які б узгоджувалися з приписами ч. 1 ст. 407 КПК України, та їх обґрунтування з зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та шляхи вирішення апеляційного провадження на підставі ч. 3 ст. 404 КПК України.

Проте, даних норм кримінального процесуального закону прокурор ОСОБА_9 не дотримався.

Так, прокурор в апеляційній скарзі, з доповненнями, просить вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2025 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - скасувати у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винними ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити кожному покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вирок Печерського районного суду міста Києва від 30.09.2025, яким засуджено ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки - виконувати самостійно.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20.06.2023, якою змінено покарання ОСОБА_6 за вироком від 26.08.2022 Печерського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України з несплаченого штрафу на 240 годин громадських робіт, на підставі ч. 1 ст. 80 КК України у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Під час апеляційного розгляду дослідити в повному обсязі матеріали кримінального провадження.

Однак, в обґрунтування таких апеляційних вимог прокурор в апеляційній скарзі з доповненнями взагалі не послався на істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону.

Не є таким, що ґрунтується на вимогах закону і прохання прокурора про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання за ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20.06.2023, якою змінено покарання ОСОБА_6 за вироком від 26.08.2022 Печерського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України з несплаченого штрафу на 240 годин громадських робіт, на підставі ч. 1 ст. 80 КК України у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, - бо предметом перегляду суду апеляційної інстанції в даному провадженні є саме вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Щодо клопотання прокурора під час апеляційного розгляду дослідити в повному обсязі матеріали кримінального провадження, то воно за своїм змістом не відповідає вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України.

Крім того, прокурор в апеляційні скарзі взагалі не послався на розв`язання цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 та інші питання, які підлягають вирішенню при ухваленні обвинувального вироку у провадженні.

За наведеним, слід дійти висновку, що апеляційна скарга прокурора містить такі недоліки, які перешкоджають відкриттю апеляційного провадження, адже суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги за нормою ч. 1 ст. 404 КПК України, за наданими йому цим Кодексом повноваженнями як випливає з ч. 3 ст. 26 КПК України, які виключають за власним розсудом вирішувати питання, що не знайшли свого відтворення в апеляційній скарзі, у тому числі щодо шляхів вирішення апеляційних вимог за приписами ч. 3 ст. 404 КПК України, а тому апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2025 стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно залишити без руху та надати прокурору достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурорау кримінальному провадженні № 120 181 101 000 024 69 від 08 грудня 2018 року ОСОБА_9 , який брав участь у судовому провадженні, на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - залишити без руху.

Встановити прокурору ОСОБА_9 строк для усунення недоліків апеляційної скарги терміном в 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити прокурору ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2