Справа№ 693/1457/25
Провадження № 1-кп/693/234/25
У Х В А Л А

17.10.2025р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Жашківського відділу Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні по обвинуваченню :

- ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 321, ч. 4 ст. 28, ч. 2 с. 306, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України;

- ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 с. 306 КК України;

- ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 4 ст. 28, ч. 2 с. 306 КК України;

- ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 4 ст. 28, ч. 2 с. 306 КК України;

- ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України;

- ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України;

- ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України;

- ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України;

- ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. ч. 1, 2 ст. 209, ч. 3 ст. 307 КК України;

- ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України;

- ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України;

- ОСОБА_16 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 321 КК України;

- ОСОБА_17 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України;

- ОСОБА_18 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України;

- ОСОБА_19 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 1 ст. 263 КК України;

- ОСОБА_20 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України;

- ОСОБА_21 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

обвинувачені

- ОСОБА_20 ,

-ОСОБА_6

-ОСОБА_7 ,

-ОСОБА_8 ,

-ОСОБА_9 ,

-ОСОБА_10 ,

-ОСОБА_11 ,

-ОСОБА_12 ,

-ОСОБА_13 ,

-ОСОБА_14 ,

-ОСОБА_15 ,

-ОСОБА_4 ,

-ОСОБА_16 ,

-ОСОБА_17 ,

-ОСОБА_18 ,

-ОСОБА_19 ,

-ОСОБА_21

захисники - ОСОБА_22 , ОСОБА_5 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ,

УС Т А Н О В И В:

На розгляді Жашківського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження №0000051 (справа 693/1457/25), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2024 за ознаками складів злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 306, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 321, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 1 ст. 309, ч. ч. 1, 2 ст. 209 КК України.

17.10.2025р. прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України.

В обгрунтування клопотання вказав, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме в даному випадку:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою подальшого ухилення від кримінальної відповідальності, так як ОСОБА_4 усвідомлює, що вона вчинила умисні особливо тяжкі злочини, за які передбачене найтяжче покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, а також що остання усвідомлює, що є учасником злочинної організації, за що була затримана порядку ст. 208 КПК України та невідворотність вказаного покарання у разі визнання її винним судом, може спонукати обвинувачену ОСОБА_4 до переховування від суду, а саме: зміни місця проживання, пов`язаного з виїздом до іншої країни; виїзду до непідконтрольних на даний час територій України. Також обвинувачена, не має сталих соціальних зв`язків, остання офіційно не працевлаштована, не має постійного джерела прибутку.

Згідно викладених у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі

№ 166/313/17, від 13.08.2020 у справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 у справі

№ 0503/10653/2012 висновків, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчать про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою. Адже суворість призначеного покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

- незаконно впливати на свідків, в тому числі понятих та осіб, які надали добровільну згоду на проведення за їх участю слідчих дій, інших учасників кримінального провадження, зокрема осіб, які є, чи можуть бути її спільниками. Хоча під час досудового розслідування свідки були допитані, разом з тим, відповідно до вимог статей КПК України, доказом для суду, який розглядатиме кримінальне провадження по суті, у вигляді показів свідків, є тільки ті покази, які суд здобув безпосередньо під час судового розгляду справи по суті, а тому ризик впливу на свідків є високим;

- вчинити інший злочин в сфері наркозлочинів, так як обвинувачена ОСОБА_4 неодноразово вчиняла злочини пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, та її дії були задокументовані, на шлях виправлення не стала, скоювала умисні злочини, що вказує на те, що така її злочинна діяльність носить тривалий, систематичний та цілеспрямований характер та обвинувачена може продовжити свою незаконну діяльність.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, що може виразитись в неявці до суду за викликом, а тому без застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, іншим чином неможливо забезпечити її належну процесуальну поведінку.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, враховуючи наявні ризики щодо особи обвинуваченої та враховуючи, що остання обвинувачується у вчиненні злочину, характер якого свідчить про нестійке неприйняття нею загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності, здійснює тривалий час незаконну діяльність, пов`язану зі збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, перебуваючи неізольованим від суспільства продовжить вчиняти аналогічні злочини, оскільки є учасником злочинної організації, не має офіційного джерела доходів, може незаконно впливати на свідків, чи перекласти свою відповідальність на інших осіб, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідство приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки та забезпечити всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи у розумні строки.

Передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Тобто, кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 «Баришевський проти України», 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України», 25.03.1999 «Пелісьє і Сассі проти Франції»), справа має суспільний інтерес та повинна бути розглянута всебічно, повно та неупереджено, у розумні строки.

Враховуючи викладене, встановлені обставини кримінального провадження, а також тяжкість наслідків, спричинених даним злочином, характер якого свідчить про нестійке неприйняття обвинуваченою загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності, здійснення незаконної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин, особи обвинуваченої, все це свідчить про недостатність застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, а саме:

- особистого зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить гарантій її належної процесуальної поведінки, так як знаходячись на волі, тобто перебуваючи неізольованою від суспільства може продовжити вчиняти аналогічні злочини, може незаконно впливати на свідків.

- особиста порука також не може бути застосована до обвинуваченої, оскільки до органу досудового розслідування не надійшло звернень від осіб, які б заслуговували на довіру, про те, що вони можуть поручитись за обвинувачену.

- домашній арешт також, на думку слідства, не може бути застосований до обвинуваченої, так як вона хоча і має постійне місце проживання, однак свою злочинну діяльність здійснювала саме за місцем проживання, і з метою затягування досудового розслідування може безпосередньо або через родичів впливати на дачу від свідків неправдивих показів або зміну уже наданих під час досудового розслідування, а бо ж в неявці до суду за викликом, посилаючись на різні об`єктивні причини.

Також при продовженні запобіжного заходу ОСОБА_4 слід врахувати наявні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наявних доказів про її причетність до вчинення інкримінованого злочину;

- злочин вчинений останньою являється особливо тяжким, та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

У відповідності до положень ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, з урахуванням наявних ризиків, а отже й законних підстав в розрізі вимог Глави 18 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інший злочин, обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є надмірним чи таким, що принижує її гідність в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, однак приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, за які передбачено найтяжчі покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, вона може уникати кримінального покарання, переховуватись від суду, впливати на свідків, скоїти новий злочин, тому обрання відносно неї будь якого іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить її належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України, а без її участі розглянути справу у встановлені строки буде можливо.

Крім цього, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст. 177, 178 КПК України.

Відповідно п. 4-5 ч. 4 ст. 183 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також щодо злочину, передбаченого статтями 255-2553 Кримінального кодексу України.

Будь-який учасник злочинної організації, звільнений під заставу, з високою ймовірністю продовжить злочинну діяльність, оскільки він є лише елементом єдиного механізму. Зв`язки, канали постачання та збуту, а також інші члени організації залишаються активними, що дозволяє миттєво відновити функцію звільненого учасника або залучити його до нових злочинів.

Особливу небезпеку становить той факт, що до діяльності організації був залучений колишній працівник правоохоронних органів ( ОСОБА_20 ), який консультував учасників щодо методів конспірації. Це свідчить про високий рівень обізнаності членів групи з методами роботи слідства та їх готовність активно протидіяти встановленню істини.

Для організації, яка оперує значними фінансовими потоками, будь-яка сума застави може розглядатися лише як «виробничі витрати». Ризик втрати застави є неспівмірним із загрозою багаторічного ув`язнення та потенційними прибутками від продовження діяльності. Тому застава не може слугувати достатнім стримуючим фактором від спроб переховуватися або перешкоджати провадженню.

Враховуючи винятковий ступінь суспільної небезпеки, який становить діяльність злочинної організації, тяжкість інкримінованих злочинів (більшість з яких є особливо тяжкими), а також високу ймовірність настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосування будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Відтак, наявні всі підстави для застосування судом права, наданого ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначати розмір застави для обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.

У підготовчому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, стверджуючи про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У підготовчому засіданні захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою на інший більш м`який альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт у нічний час доби із покладанням на неї процесуальних обов`язків та з використанням електронного засобу контролю, оскільки на даний час відпали ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, і обвинувачена не має будь-якого наміру переховуватися від суду та зобов`язується вчасно з`являтися на всі судові і виклики. Крім того, вона позбавлена можливості знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення| для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені та знаходяться в розпорядженні сторони обвинувачення. Обвинувачена немає потреби незаконно впливати на свідків та експертів, та необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки під час досудового розслідування їх було допитано та отримано експертні висновки. Крім того, остання не збирається вчиняти (продовжувати) інші кримінальні правопорушення. Доцільність саме такого запобіжного заходу полягає в тому, що ОСОБА_4 до моменту затримання мала та має постійне місце реєстрації, має міцні соціальні зв`язки та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Окрім того, ОСОБА_4 потребує оперативного лікування внаслідок діагностованого у неї захворювання нирок. Перебування ОСОБА_4 в ізоляції призводить лише до погіршення стану її здоров`я та позбавляє права (можливості) продовжити своє лікування у профільних лікарів.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію свого адвоката.

Заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченої та її адвоката, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У відповідності до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно п. 4-5 ч. 4 ст. 183 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також щодо злочину, передбаченого статтями 255-2553 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що докази у кримінальному провадженні судом не досліджені, а також, що ОСОБА_4 , будучи активним учасником злочинної організації, яка займалася систематичним збутом наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, перебуваючи на свободі може ухилитись від суду так як усвідомлює, що невідворотність вказаного покарання у разі визнання її винною, може спонукати обвинувачену до переховування від суду, обвинувачена може продовжити свою незаконну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскількинеодноразово вчиняла злочини пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, вплинути на свідків та інших обвинувачених або іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, не має сталих соціальних зв`язків, ніде не працює тане має офіційного джерела доходів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 369 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Жашківського відділу Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на строк шістдесят днів, тобто з 17 жовтня 2025 року по 15 грудня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору негайно після її оголошення, та направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 10 год. 10 хв. 21 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1