Номер провадження 1-кс/754/3165/25
У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000768 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва 24.09.2025 поштовим зв`язком від прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000768 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, надійшло клопотання від 19.09.2025 про накладення арешту на майно, яке вилучено 18.09.2025, а саме: тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначає, що у провадженні відділу дізнання Деснянського УП ГУ НП у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000768 від 19.09.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.09.2025 приблизно о 12 год. 20 хв. за адресою: м. Київ, вул. Сержа Лифаря, 8, працівниками поліції був зупинений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пред`явив тимчасове посвідчення громадянина України на власне ім`я з явними ознаками підроблення (ЄО 70639).

Громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що 18.09.2025 під час перевірки документів працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , він надав тимчасове посвідчення громадянина України на власне ім`я, яке він отримував у відповідній установі. Однак працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 виявили ознаки підроблення в тимчасовому посвідченні громадянина України, тому на місце викликали працівників поліції.

Під час огляду місця події 18.09.2025 року в період часу з 13 год. 01 хв. до 13 год. 05 хв. за адресою: м. Київ, вул. Сержа Лифаря, 8, було виявлено та вилучено: тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_1 , яке поміщено до спеціального пакету SUD 3095865.

19.09.2025 тимчасово вилучене майно, а саме: тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_1 , яке поміщено до спеціального пакету SUD 3095865 та запаковано, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор та ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (п. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (п.1 ч. 10 ст. 170 КПК України).

В судовому засіданні не було встановлено порушення прокурором вимог ст.ст. 168, 171 КПК України.

З метою збереження речових доказів, уникнення переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаних предметів іншим способом, прийняття законних процесуальних рішень, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, дослідження вилученого майна та проведення необхідних експертиз, притягнення винних осіб до відповідальності, необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на майно.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя робить висновок про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, могло зберегти сліди кримінального правопорушення і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт майна з метою збереження речових доказів, що забезпечить дієвість розслідування у кримінальному провадженні.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні та унеможливить виконання завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 170, 173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на вилучене 18.09.2025, під час огляду місця події в м. Києві по вул. С. Лифаря, 8, тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речових доказів та подальшого експертного дослідження у кримінальному провадженні № 0000768 від 19.09.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_6