Справа № 189/1978/24
Провадження № 1-і/191/8/25
У Х В А Л А

іменем України

19 грудня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді: ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000756 від 31.10.2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 110, ч.2 ч.3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000756 від 31.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.110, ч.ч.2,3 ст.436-2 КК України.

У зв`язку з руйнуванням приміщення суду внаслідок збройної агресії Російської федерації, згідно із наказом від 01.10.2025 року №85-к/тр Покровський районний суд Дніпропетровської області припинив роботу з 01.10.2025 року

Відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 14 жовтня 2025 року №2113/0/15-25 змінено із 27 жовтня 2025 року територіальну підсудність судових справ Покровського районного суду Дніпропетровської області шляхом передання її до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2025 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено до 22 грудня 2025 року.

18.12.2025 року прокурором подане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 без визначення застави.

У клопотанні прокурор обґрунтовує існування ризику переховуватися від органу досудового розслідування та або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України), ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У судовому засіданні прокурор своє клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає пред`явлене йому обвинувачення не обґрунтованим та недоведеним, вказує на відсутність доказів його вини, вважає своє тримання під вартою неправомірним та наполягав на обрання більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти поданого клопотання та просила відмовити у його задоволенні, мотивуючи свою позицію тим, що у діях обвинуваченого відсутній склад злочину та відсутністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосованим до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (ч. 6 ст. 176 КПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України таким запобіжним заходом є тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, становить суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд зазначає, що наведені прокурором у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відомості, а також долучені до клопотання матеріали, про обставини інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, дають підстави для висновку, що мала місце подія, про яку зазначено в клопотанні, тобто кримінальні правопорушення могли бути вчинені за описаних у поданні обставин. На підтвердження зазначеного сторона обвинувачення надала достатні матеріали.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується зокрема у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

В контексті зазначеного, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року, Європейського суду з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, враховуючи характер інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, в умовах військової агресії проти України, обвинувачений може змінити фактичне місце проживання, виїхати на тимчасово окуповану територію України, де органи влади обмежені у можливості здійснювати своїх повноважень.Також суд зазначає, що зареєстрованим та фактичним місцем проживання обвинуваченого є смт. Покровське, яке станом на сьогодні наближено до території, де ведуться активні бойові дії, і з вказаного населеного пункту здійснюється евакуація населення.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, працював неофіційно, розлучений, водночас обвинувачується у семи епізодах злочинної діяльності за період з березня 2022 року по жовтень 2023 року, є активним користувачем соціальних мереж, де за обвинуваченням органу досудового розслідування поширював матеріали, які містять зокрема виправдовувано та заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, тому є ризик, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що станом на сьогодні судовий розгляд кримінального провадження триває, заходячись на волі обвинувачений може видалити створені ним сторінки в соціальних мережах або матеріали, які поширені ним та є предметом кримінальних правопорушень з будь-якого технічного пристрою, який може знаходитись у обвинуваченого в розпорядженні, тому наявний ризик, передбачений п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст.183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, в цьому контексті суд зауважує, що наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв"язків не виступили стимулюючим фактором в його протиправній поведінці.

З урахуванням того, що у даному кримінальному провадженні вказані вище ризики не зменшилися та обставини, що були підставою для взяття обвинуваченого під варту, не змінилися, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою з урахуванням вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України, терміном на 60 днів.

Встановлений ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2025 року альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн. з покладанням на ОСОБА_5 , за результатами внесення такої застави обов`язків, слід продовжити до 16 лютого 2026 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 194, 314, 315 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, до 16 лютого 2026 року включно.

Встановлений ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2025 року альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн. 00 коп. та покладені на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами внесення такої застави обов`язки, продовжити до 16 лютого 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1