Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/5347/25
Провадження №: 1-кп/332/682/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 року за № 0002203 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кисельовськ Кемеревської області Російської Федерації, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді кулеметника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2022 року, ОСОБА_6 призначено на посаду механіка 1 радіостанції інформаційного- телекуманікаціного вузла у військовому званні «сержант» військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та діє до цього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби, сержант ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом із цим, ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

27 липня 2023 року, діючи в умовах воєнного стану, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, з метою тимчасового ухилення від військової служби, без поважних причин, не прибув до місця служби, а саме місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 після звільнення з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 та був відсутнім у місці служби до 06 грудня 2023 року.

Таким чином, у період з 27 липня 2023 року сержант ОСОБА_6 , обов`язки військової служби не виконував, безпідставно залишив місце несення військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до місця несення військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління не здійснював, та перебував за межами військової частини та місця несення служби до 06 грудня 2023 року.

Вищезазначені дії ОСОБА_6 відповідно до обвинувального акту кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті та додатково пояснив суду, що мотивом його вчинку були непорозуміння з безпосереднім командуванням, в майбутньому він не збирається повторювати такі вчинки, а навпаки, бажає й надалі продовжувати військову службу.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним досліджувати всі докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Судом ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого та доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 ч. 5 ст. 407 КК України, що кваліфікується за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає - щире каяття.

Суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів, так як у відповідності до п. 4 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, які відбули покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців або тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців чи достроково звільнені від цих покарань, а також військовослужбовці, які відбули покарання на гауптвахті замість арешту.

Суд також не визнає обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , у відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, так як обставина вчинення злочину в умовах воєнного стану охоплюється диспозицією ч. 5 ст. 407 КК України, яка інкримінується ОСОБА_6 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має статус учасника бойових дій, на обліку лікаря нарколога або лікаря психіатра не перебуває, соціальні зв`язки - одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні немає.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), ступінь тяжкості вчиненого, його наслідки, позицію обвинуваченого, який вину визнав, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією інкримінованої статті.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. ст. 69, 75, 76 КК України судом не встановлено.

Також суд враховує, що ОСОБА_6 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2023 вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та отримав покарання у вигляді арешту строком на 2 місяці з триманням на гауптвахті, вирок набрав законну силу 29.04.2023.

Отже, ОСОБА_6 після відбуття покарання вчинив аналогічний новий злочин, що виключає можливість застосування до нього процедури звільнення від кримінальної відповідальності, що передбачена частиною 5 статті 401 КК України.

При цьому суд звертає увагу, що обвинувачений може скористатись правом, яке надає йому стаття 81-1 КК України, яка передбачає, що під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом може бути застосовано судом, якщо засуджений виявив бажання проходити військову службу за контрактом та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним статтею 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , а також враховуючи, що судом визначено покарання пов`язане з позбавленням волі, суд не вбачає підстав для заміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

До строку покарання у відповідності до ст. 72 КК України слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28 серпня 2025 року по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлений, речові докази у справі відсутні, витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 28 серпня 2025 року.

До строку покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28 серпня 2025 року по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1