Провадження по справі № 1-кп/522/154/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 кримінальне провадження № 0003231 від 07.05.2016 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Кілія, Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003231від 07.05.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні затверджено прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси та 25.07.2016 року скеровано до Приморського районного суду міста Одеси для розгляду.

Відповідно до обвинувального акту, наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02.03.2015 № 341-к ОСОБА_3 призначено на посаду старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з 02 березня 2015 року, з посадовим окладом згідно із штатним розписом, із збереженням 11 рангу державного службовця.

Відповідно до посадової інструкції старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області:

«п.1.1. старший державний виконавець відділу забезпечує примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню;

п. 2.1. старший державний виконавець відділу відповідно до покладених на нього завдань:

- здійснює примусове виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб), виконання яких відповідно до законів України покладено на державну виконавчу службу;

- забезпечує виконання покладених на відділ завдань;

- здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом;

- проводить оцінку (переоцінку) майна в порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність;

- організовує та забезпечує контроль, аналіз та оцінку стану справ на відповідному напрямку діяльності;

- здійснює ведення зведених виконавчих проваджень;

- узагальнює в межах наданої компетенції практику застосування законодавства та хід реалізації політики з питань діяльності державної виконавчої служби;

- безпосередньо виконує покладену на нього роботу згідно з Положенням про відділ та планом роботи відділу».

У відповідності до ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов?язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, виконував організаційно-розпорядчі функції та являвся службовою особою.

Установлено, що 24.12.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження №45925604 на підставі виконавчого напису № 1114 від 13.05.2014 року, в якому боржником виступає ОСОБА_7 .

В ході ведення виконавчого провадження № 45925604, ОСОБА_3 сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої, Другим Приморським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 31752247 від 19.03.2012 року, в якому боржником також виступає ОСОБА_7 .

Раніше, в рамках виконавчого провадження № 31732247 від 19.03.2012 року державним виконавцем Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_8 21.03.2013 року накладено арешт на автомобіль марки «Lexus» RX-300, 2005 р.в., д/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . Вищевказаний автомобіль, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , який в подальшому зобов?язався забезпечити його зберігання за адресою: м. Одеса, вул. Світанку, 47.

Відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03.11.2014 року №2/1522/25335/11 в рахунок погашення виниклої заборгованості між ОСОБА_7 перед ОСОБА_5 , автомобіль марки «Lexus» RX-300, 2005 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , передано у власність ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зобов?язаний у своїй діяльності керуватися вимогами ЗУ «При виконавче провадження» та Наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, а саме:

Відповідно до п. 1 ст. 33 ЗУ «При виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Згідно розділу ІІІ п. 3.8. Наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (далі - Наказу), у разі якщо в органі ДВС відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження.

Відповідно до п. 3.8.3. Наказу, у разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах ДВС, зокрема якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об`єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом V цієї Інструкції порядку можуть утворюватися виконавчі групи.

Згідно п. 3.8.4. Наказу наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними Єдиного реєстру при відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до п. 3.8.5. Наказу у разі виявлення іншого виконавчого провадження, відкритого щодо одного й того самого боржника в тому самому органі ДВС, державний виконавець звертається до начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, щодо прийняття рішення стосовно об`єднання виконавчих проваджень у зведене чи приєднання виконавчого документа до зведеного виконавчого провадження.

Так, всупереч вимогам Закону України «При виконавче провадження» та Наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, ОСОБА_3 , 17.04.2015 року, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Світанку, 47 А, склав акт опису й арешту майна, а саме транспортного засобу марки «Lexus» RX 300, державний номер НОМЕР_5 , сірого кольору, в рамках виконавчого провадження № 45925604 передав вищевказаний автомобіль ОСОБА_10 , в результаті чого, ОСОБА_3 змінено відповідального зберігача транспортного засобу марки «Lexus» RX 300 зі ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , яка після отримання вказаного автомобілю зникла спільно із довіреним їй майном, а саме транспортним засобом марки «Lexus» RX 300, 2005 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 у невідомому напрямку.

Встановити її місцезнаходження та місцезнаходження зазначеного рухомого майна в ході досудового розслідування не вдалося за можливе.

Таким чином, умисними протиправними діями ОСОБА_3 законному власнику майна ОСОБА_5 , згідно висновку автотоварознавчої експертизи від 25.04.2016 аз №59 спричинено матеріального збитку на загальну суму 361 790 гривень, 56 копійок, та, у зв?язку з діями ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_5 позбавлена прав володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_3 , займаючи посаду старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та являючись службовою особою, умисно зловживаючи своїм службовим становищем, тобто, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використав надану йому владу всупереч інтересам служби, що завдало тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян для умисної зміни відповідального зберігача в рамках виконавчого провадження, транспортного засобу марки «Lexus» RX 300 та передачі його 17 квітня 2015 року на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Наказу Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року.

Навмисними діями ОСОБА_3 , які виразились у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, потерпілої ОСОБА_5 спричинено матеріального збитку в розмірі 361 790 гривень, 65 копійок, що є тяжким наслідком, згідно із п. 4 примітки до ст. 364 КК України.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 К України, за ознаками зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.

Разом з тим, за результатами судового розгляду публічний обвинувач дійшов переконання, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення не знайшло свого підтвердження, що в силу вимог ст. 340 КПК України є підставою для відмови від подальшого підтримання публічного (державного) обвинувачення.

В судовому засіданні прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 надав постанову від 19.06.2025 року про відмову від підтримання публічного (державного) обвинувачення у кримінальному провадженні № 0003231 від 07.05.2016 року стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, підписану прокурором у кримінальному провадженні прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 та погоджену керівником Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_12 , та просив прийняти відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Постанова мотивована тим, що в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження інкриміновані ОСОБА_3 обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а відтак пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні даного кримінального правопорушення, не підтверджується. Крім того, під час судового розгляду ОСОБА_3 було надано докази, які спростовують пред`явлене йому обвинувачення, а саме судові рішення, зокрема, постанову Верховного Суду від 04.12.2019 року, згідно висновків якої в його діях відсутні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (справа №815/2215/16, провадження №К/9901/7210/19).

Обвинувачений та захисник у судовому засіданні просили суд прийняти відмову прокурора від підтримання публічного обвинувачення та закрити кримінальне провадження № 0003231 від 07.05.2016 року стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 після роз`яснення судом вимог ст. 340 КПК України про її право підтримувати обвинувачення у суді, відмовилась підтримувати пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення в суді та підтримала клопотання прокурора про відмову від підтримання державного обвинувачення у даному кримінальному провадженні, про що надала відповідну розписку.

В судовому засіданні потерпіла не наполягала на задоволенні цивільного позову, поданого нею під час досудового розслідування.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши надану прокурором постанову про відмову від підтримання публічного (державного) обвинувачення у даному кримінальному провадженні, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства належать змагальність сторін, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором, забезпечення доведеності вини.

Пунктом 15 ч. 2 ст. 36 КПК України передбачено, що прокурор уповноважений відмовлятися від підтримання державного обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 КПК України, відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення.

Положення ст. 337 КПК України визначають, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 340 КПК України, якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується, він, після виконання вимог ст. 341 цього Кодексу, повинен відмовитися від підтримання державного обвинувачення і викласти мотиви відмови у своїй постанові, яка долучається до матеріалів кримінального провадження. Копія постанови надається обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 2 цієї ж статті у разі відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді головуючий роз`яснює потерпілому його право підтримувати обвинувачення в суді.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги, що прокурор відмовився від підтримання публічного (державного) обвинувачення у даному кримінальному провадженні, вимоги ст. 340, 341 КПК України виконані, потерпіла відмовилась підтримувати обвинувачення у суді у даному кримінальному провадженні, суд доходить висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження, на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Крім того, за результатами розгляду справи, суд має вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, щодо судових витрат, речових доказів та інші питання.

Приймаючи до уваги, що суд закриває кримінальне провадження, у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, з урахуванням положень ст.122, 124 КПК України, витрати за проведення експертиз у сумі 703 гривні 68 копійок, а саме за проведення судової автотоварознавчої експертизи, необхідно здійснити за рахунок держави.

Запобіжний захід, обраний стосовно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні у вигляді особистого зобов`язання, підлягає скасуванню.

Арешти на майно у даному кримінальному провадженні не накладалися речі не вилучалися.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 майнової шкоди та моральної шкоди 10000 гривень, слід залишити без розгляду, у зв`язку із закриттям кримінального провадження через відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 131, 132, 124, 127-129, п. 2 ч. 2 ст. 284, 340, 341, 372, 376, 395, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про відмову від публічного обвинувачення - задовольнити.

Прийняти відмову прокурора від підтримання публічного (державного) обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003231 від 07.05.2016 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003231 від 07.05.2016 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, - закрити, на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Судові витрати в сумі 703 (сімсот три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок за проведення судової автотоварознавчої експертизи, здійснити за рахунок держави.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди та моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_13