Провадження №1-кс/523/6296/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання в кримінальному провадженні № 0000054 від 08.09.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:

До Пересипського районного суду міста Одеси надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на вилучене майно.

До суду надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 в якому він підтримав клопотання та просив розглянути без його участі.

Розгляд клопотання проведено у відсутність ініціатора клопотання та володільця майна, оскільки будучі належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду клопотання, до суду не прибули, про поважність причин неявки не повідомили. Згідно ч.3 ст.244 КПК України неприбуття особи, яка подала клопотання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалося.

Вивченням клопотання із долученими до нього додатками встановлено, що під час дії правового режиму воєнного стану інспектор прикордонної служби 2 категорії (водій) групи інженерного облаштування державного кордону відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону за попередньою змовою з іншими на даний час цивільними особами, зловживаючи службовим становищем та з метою особистого незаконного збагачення, за грошову винагороду в сумі 4500 доларів США з однієї особи, організував схему незаконного переправлення осіб (військовозобов`язаних) через державний кордон з України до Республіки Молдова.

Зокрема, Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року; Міністерству внутрішніх справ України запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави; на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України.

Відповідно до вимог Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 - 60 років, обмежено виїзд за межі України.

В рамках проведення досудового розслідування оперативним підрозділам було надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, з метою проведення слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження та встановлення осіб, причетних до його вчинення.

Під час виконання доручення оперативним підрозділом направленого на встановлення осіб, які можуть бути причетними до вчинення вказаного злочину було встановлено, що до вказаного злочину може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та обіймає посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії (водій) групи інженерного облаштування державного кордону відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону, який вступив у змову з невстановленими співробітниками прикордонної служби України та цивільними особами та за їх допомогою здійснює незаконне переправлення чоловіків призовного віку (18-60) у період військового стану через державний кордон України за грошову винагороду.

Так, встановлено, що ОСОБА_4 запропонував свої послуги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо організації переправлення останніх через державний кордон України, всупереч їх статусу - військовозобов`язаних осіб.

В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено транспортний засіб марки ВАЗ 21093, 1998 рік випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , а також 6 екземплярів ключів від вказаного автомобілю.

Згідно реєстраційної картки транспортний засіб марки ВАЗ 21093, 1998 рік випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначене майно є речовими доказами, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України - є матеріальними об`єктами, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому згідно ч. 3 ст. 170 КПК України підлягають арешту.

Водночас, постановою слідчого від 25.09.2025 вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000054 від 08.09.2025.

Зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

З урахуванням викладено, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою арешту вказаного майна є збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Необхідність накладення арешту на вилучене під час оглядів та обшуків майно обумовлюється необхідністю збереження предметів, які можливо використати як знаряддя злочину чи містить його сліди, що відповідає вимогам пункту 1 ч.2 ст.167 та ч.3 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167,170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження провадженні №0000054 від 08.09.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

На підставі пункту 1 ч.2 ст.167 та ч.1 та ч.3 ст.170 КПК України, з метою збереження знарядь кримінального правопорушення, а також предметів, які зберегли на собі його сліди, накласти арешт на предмети та речі виявлені та вилучені 24.09.2025 року в ході проведення обшуку в транспортному засобі марки ВАЗ 21093, 1998 рік випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на транспортний засіб марки ВАЗ 21093, 1998 рік випуску, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також 6 екземплярів ключів від вказаного автомобілю.

Дозволити процесуальному керівнику або слідчому, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, самостійно визначитись з місцем та суб`єктом зберігання вищезазначеного тимчасово вилученого майна - до часу остаточного вирішення долі правомочним органом.

Згідно ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1