Справа №463/1978/25
Провадження №1-кп/463/337/26
В И Р О К

Іменем України

06 лютого 2026 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 28.02.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пустомити Львівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Личаківського районного суду м. Львова від 06.06.2023 за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.02.2024 штраф замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

встановив:

06.06.2023 вироком Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу 17000 грн. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.02.2024 вказане покарання замінено на покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт. 21.03.2024 до Личаківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області надійшло розпорядження про виконання вироку Личаківського районного суду м. Львова від 06.06.2023 та ухвали від 06.02.2024 про заміну покарання на громадські роботи строком 240 годин, яке прийнято до виконання. 31.12.2024 ОСОБА_3 прибув до уповноваженого органу з питань пробації, що за адресою: м. Львів, вул. Мартовича, 3, де його ознайомлено з правами та обов`язками для проходження громадських робіт в ЛКП «Господар». Цього ж дня засудженому вручено направлення № 5064/36/28/1-24 від 31.12.2024 для проходження громадських робіт в ЛКП «Господар». Відповідно до табелю виходу на роботу, виданого ЛКП «Господар» №76/вих від 31.01.2025 року, ОСОБА_4 відпрацював 32 години громадських робіт з 01.01.2025 до 10.01.2025, однак у подальшому без поважних причин не являвся для відбування громадських робіт. В порушення умов відбування покарання ОСОБА_3 умисно, без поважних причин, маючи реальну можливість його відбути, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, та попередженим про передбачену законодавством кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, в ЛКП «Господар» не з`явився, чим допустив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та порушив обов`язки, покладені на нього вироком Личаківського районного суду м. Львова від 06.06.2023 та ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 06.02.2024.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до Личаківського районного суду м. Львова в порядку ст.302 КПК України.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду обвинувального акта в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, а саме в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 , в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 , кримінального проступку, дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального проступку, обставини вчинення кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду з визначенням остаточного покарання на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, яке належить відбувати реально.

При цьому при визначенні виду покарання судом враховуються висновки, викладені в Ухвалі Львівського апеляційного суду від 22.01.2026 у цій справі, а також висновки, викладені у Постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 12.05.2025 у справі №638/7426/24 (провадження № 51-5317км24).

Відповідно до вказаних висновків положення ч. 4 ст. 3 КК, якими забороняється застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією, стосується не всіх норм КК, а лише тих, які встановлюють протиправність і караність діянь, тоді як норми ст. 72 КК за своєю суттю є регулятивними. Таким чином, у цьому випадку не йдеться про можливе застосування кримінального закону за аналогією, а йдеться про використання вже наявних положень закону, адже покарання у виді пробаційного нагляду, громадських робіт та обмеження волі наявні як у змісті ст. 51 КК, так і в положеннях ст. 72 цього Кодексу. Тобто фактично йдеться про використання судом для перерахунку одного виду покарання в інше наявної у кримінальному законі техніко-законодавчої схеми.

Враховуючи викладене, колегія суддів ККС вбачає правильним застосуванням судами попередніх інстанцій закону України про кримінальну відповідальність шляхом використання суміжних еквівалентів, передбачених положеннями ст. 72 КК, через взаємне співвідношення основних покарань у виді громадських робіт та пробаційного нагляду до іншого виду основного покарання, у цьому випадку до обмеження волі.

При цьому колегія суддів ККС бере до уваги, що взаємне співвідношення основних покарань у виді громадських робіт і пробаційного нагляду до різних видів основних покарань згідно з положеннями ст. 72 КК може давати різні результати таких співвідношень. Зокрема, співвідносячи ці два види основних покарань до іншого покарання у виді обмеження волі, що й було зроблено місцевим судом в цьому провадженні за змістом положень пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК, отримуємо еквівалент, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

Однак, співвідносячи ці два види основних покарань до основного покарання у виді позбавлення волі за змістом положень підпунктів «а-1», «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК, отримуємо, що двом дням пробаційного нагляду відповідають ті ж самі вісім годин громадських робіт, тобто одному дню пробаційного нагляду відповідають чотири години громадських робіт.

Враховуючи це, ККС вбачає правильним застосуванням судом закону про кримінальну відповідальність того з наявних в законі співвідношень, яке є найбільш сприятливим для інтересів обвинуваченого, засудженого, а саме співвідношення до основного покарання у виді обмеження волі, результатом якого є еквівалент, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371,373-374,376, 381-382 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_3 із розрахунку, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт, за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 06.06.2023, яке ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.02.2024 замінено на покарання у виді громадських робіт, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 15 (п`ятнадцять) днів.

На підставі ст. 59-1 КК України встановити ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з дня його фактичного з`явлення та постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1