Справа №591/8407/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1200/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , відповідно яких:

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2025 року змінити та зменшити суму стягнутих на користь держави процесуальних витрат;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2025 року змінити в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат. Витрати понесені в кримінальному провадженні з ініціативи органу досудового розслідування на проведення експертизи, віднести на рахунок держави.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбування покарання обраховувати з 17 вересня 2025 року та зараховано в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 19 липня 2024 року по 16 вересня 2025 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 26 627,55 гривень.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили залишити без змін, але не більше чим до 15 листопада 2025 року включно.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_7 зазначає про те, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з нього на користь держави процесуальні витрати в сумі 26 627 грн. 55 коп.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу мотивує тим, що обвинувачений з моменту затримання вину визнав повністю, а тому доцільність проведення експертизи за таких умов прокурором не доведено та необґрунтовано.

Так, зі змісту оскаржуваного вироку суду не зрозуміло, які саме процесуальні витрати були задоволені і якими матеріалами справи вони доведені.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 18 липня 2024 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 , маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи таємно від оточуючих, в умовах введеного в країні воєнного стану, шляхом розбиття скла, проник до магазину «Світ моди» за адресою: м. Суми, пр. Сурогінський, 13, звідки викрав 11 пар кросівок, дві сумки, шорти, 3 спортивних костюми, майстерку, спортивні брюки, труси 3 шт., рюкзак, загальною вартістю 20000,21 гривень та грошові кошти в сумі 2000 гривень, які належали ОСОБА_9 , чим завдав потерпілому матеріальних збитків на суму 22000,21 гривень, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану поєднане з проникненням до іншого приміщення.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала щодо поданих апеляційних скарг, просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорюються, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність негативної репутації обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків, законних джерел доходів, щирого каяття та щирого осуду вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, і обґрунтовано призначив покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України.

Вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у визначених судом першої інстанції межах санкції, колегія суддів визнає справедливим, таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи апеляційні вимоги обвинуваченого та захисника щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь держави необґрунтованих процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, колегія суддів виходить з наступного.

Процесуальні витрати - це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження. Умовно їх можна поділити на: витрати, які учасник кримінального провадження несе самостійно та витрати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Компенсація процесуальних витрат особам, які залучаються у кримінальне провадження, перш за все є важливою гарантією повноти встановлення обставин справи, забезпечує реалізацію принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, захищає права осіб, що здійснюють у кримінальному судочинстві покладені на них процесуальні обов`язки.

В основі механізму відшкодування процесуальних витрат лежать правовідносини між суб`єктами, що в різних процесуальних статусах залучаються у провадження та несуть у зв`язку з цим витрати, і посадовими особами та органами, які зобов`язані компенсувати зазначені витрати за рахунок публічних або приватних коштів.

Приписами ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Частиною 1 статті 122 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених КПК України.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою (ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України).

Виходячи з наведеного, стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат, у зв`язку із залученням експерта можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати).

Проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України. Це положення відповідає приписам ст. 15 ЗУ «Про судову експертизу», а також ч. 2 ст. 122 КПК України.

При цьому установи, які проводять судово-експертну діяльність надсилають органу досудового розслідування, що здійснює відповідне кримінальне провадження, рахунок з визначенням вартості проведеної судової експертизи.

Відповідно до Інструкції «Про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів», затвердженої постановою КМУ від 01 липня 1996 року № 710, вартість проведення експертиз, що призначаються у кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення, та досліджень за матеріалами кримінальних проваджень, що призначаються органами досудового розслідування, прокуратури та суду, визначається відповідно до нормативної вартості однієї експертогодини у державних спеціалізованих установах судової експертизи та з урахуванням фактично витраченого часу на проведення судової експертизи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в порядку ч. 2 ст. 242 КПК України на підставі постанов слідчих було призначено та проведено ряд судових експертиз, загальна сума витрат яких становить 26 627 грн. 55 коп.

З огляду на наявність документально підтверджених витрат на залучення експертів в даному кримінальному провадженні, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд виконав вимоги ст. 124 КПК України та обґрунтовано вирішив їх стягнути на користь держави.

Підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відшкодування процесуальних витрат в сумі 26 627 грн. 55 коп. на підставі положень ст.119 КПК України, колегія суддів не убачає.

Отже всупереч доводів апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його зміни не встановлено, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2025 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4