Справа № 635/7859/24
Провадження № 1-кп/635/432/2025
У ХВ А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року с. Покотилівка Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі Харківського районного суду Харківської області кримінальне провадження зареєстроване в ЄДРДР за №0001469 від 26.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.114 - 2 КК України,

в с т а н о в и в:

Харківський районний суд Харківської області проводить судовий розгляд за обвинувальним актом за кримінальним провадженням, зареєстрованим в ЄДРДР за № 0001469 від 26.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.114 - 2 КК України.

29.12.2025 прокурор звернувся із клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Обґрунтування прокурора (тезисно):

Ризики не зникли з моменту обрання запобіжного заходу а саме:

переховування від суду (в умовах воєнного стану, можлива втеча до РФ або окупованих територій);

можливість продовження злочинної діяльності поширення інформації про розташування військових формувань ЗСУ.

Суворість покарання (від 5 до 8 років позбавлення волі) стимулює до втечі.

Ідеологічна налаштованість обвинуваченого, ворожа до України, підтверджує схильність до вчинення нових злочинів проти основ нацбезпеки.

Більш м`які запобіжні заходи не зможуть нейтралізувати вказані ризики.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження запобіжного заходу заперечував. Обвинувачений зокрема зазначив, що його налаштованість проти України вигадана прокурором, він же, напроти, патріотом, оскільки його родичі перебувають у лавах Збройних сил України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти продовження строку тримання під вартою. Її позиція ґрунтувалася на тому, що у судовому засіданні досліджені майже усі докази, обвинувачений характеризується позитивно, має позитивні характеристики та місце проживання, а ризики на, які посилається прокурор безпідставні та уявні.

Мотивування суду:

Суд визнав, що деякі ризики втратили актуальність:

вплив на свідків вже допитані, вони дали позитивну характеристику обвинуваченому;

знищення доказів майже всі докази вже зібрані та долучені до справи.

Проте, суд дійшов висновку, що навіть одного наявного ризику ризику переховування є достатньо для продовження тримання під вартою (ч. 1 ст. 177 КПК України). У своїй оцінці суд опирався на практику ЄСПЛ, зокрема на справи Бекчиєв проти Молдови, Ідалов проти Росії, де наголошується, що ризик втечі оцінюється в контексті: тяжкості обвинувачення, родини, роботи, зв`язків із державою тощо.

Суд також зазначив, що обвинувачення за ч. 2 ст. 114-2 КК України, в умовах дії воєнного стану, є особливо суспільно небезпечним, оскільки стосується основ державної безпеки;

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України суд при вирішенні питання про продовження тримання під вартою перевіряє: (1) наявність обґрунтованої підозри; (2) існування хоча б одного з ризиків, визначених ст. 177 КПК; (3) неможливість запобігти таким ризикам більш м`якими запобіжними заходами. Суд оцінює обставини відповідно до ст.ст. 178, 183, 199, 331 КПК та релевантної практики ЄСПЛ щодо «релевантних і достатніх» підстав для продовження.

Обґрунтована підозра. На цій стадії суд не вирішує питання винуватості та не дає остаточної оцінки допустимості/достовірності окремих доказів це предмет вироку. Разом із тим наявні у провадженні дані, які стали підставою для скерування обвинувального акта за ч. 2 ст. 114-2 КК України, свідчать про збереження стандарту «обґрунтованої підозри».

Ризики зі ст. 177 КПК.

Суд погоджується з доводами сторін у тій частині, що ризики впливу на свідків та знищення/спотворення речових доказів істотно знизилися: усіх свідків допитано, основні матеріали долучено. Водночас ризик переховування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК) зберігається: інкриміноване діяння належить до злочинів проти основ нацбезпеки, санкція передбачає тривале позбавлення волі, що об`єктивно підсилює спонукання ухилитися від правосуддя; даних, які б істотно нівелювали цей ризик (зокрема, стабільне місце роботи, стійкі соціальні зв`язки, обмежена мобільність тощо), стороною захисту не наведено.

Крім того, беручи до уваги предмет обвинувачення (ч. 2 ст. 114-2 КК) та контекст воєнного стану, суд вважає реальним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК) у разі перебування на волі, навіть попри заперечення сторони захисту щодо правової оцінки змісту розмови. Зазначений висновок не є наперед визначенням винуватості, а ґрунтується на превентивній меті запобіжного заходу.

Альтернативи триманню під вартою. Суд перевірив можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (домашній арешт, особисте зобов`язання з покладенням процесуальних обов`язків, електронний засіб контролю тощо). З огляду на збереження ризику переховування та ризику вчинення іншого правопорушення, такі заходи не забезпечать досягнення мети, визначеної ст. 177 КПК. Позиція захисту про «побутовий характер розмови» та можливі процесуальні недоліки окремих доказів не спростовує актуальність ризиків саме у площині превенції.

Щодо доводів обвинуваченого та захисника.

Узагальнюючи їх, суд дійшов висновку, що наявність обґрунтованої підозри в інкримінованому злочині підтверджена; ризик переховування не зник; альтернативні, м`якші заходи не забезпечать досягнення мети, визначеної ст. 177 КПК України. Продовження тримання під вартою є необхідним і пропорційним.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 114-2 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 23 лютого 2026 року включно.

На підставі абзацу 3 частини 4 статті 183 КПК України заставу не встановлювати.

Строк дії ухвали визначити шістдесят днів, тобто до 23 лютого 2026 рокувключно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відома.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_9 в той саме строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст проголошено 29 грудня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1