Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/4088/24
У Х В А Л А

16.09.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження (Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000260 від 15.04.2024 року) відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000260 від 15.04.2024 року) відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про повернення застави заставодавцю мотивуючи наступним.

30 липня 2025 року ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 діб. Визначено обвинуваченому ОСОБА_5 заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

20.08.2025 року внесено заставу (оригінал квитанції ОСОБА_6 ).

Так як ОСОБА_5 знаходиться у військовій частині НОМЕР_1 , захисник просить повернути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заставу в розмірі 75 700 гривень.

Разом з тим захисником ОСОБА_4 подано в суд клопотання про скасування арешту на майно та повернення такого власнику ОСОБА_7 мотивуючи тим, що в матерілах справи відсутні відомості про причетність ОСОБА_7 як суб`єкта кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, вилучені речі не є знаряддям вчинення злочину, не несуть жодної доказової бази по справі. Відповідно позбавлення права вланості на майно є необрунтованим.

Крім того захисником ОСОБА_4 подано клопотання про зупинення провадження в справі, так як ОСОБА_5 призваний на військову службу в ЗСУ під час мобілізації.

В судовому засіданні прокурор висловив думку про зупинення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , до звільнення обвинуваченого з військової служби, а також щодо скасування арешту на вилучене у ОСОБА_7 майно.

Щодо клопотання захисника про повернення застави прокурор вважає клопотання необґрунтованим з огляду на те, що застава не має строку дії та на даний час кримінальне провадження не розглянуто. Долю застави може бути вирішено судом за наслідками розгляду кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_4 підтримала подані клопотання та просила такі задоволити.

Ознайомившись з клопотаннями, вислухавши думку захисника та прокурора, суд дійшов таких висновків.

Суд за наслідками розгляду клопотань встановив.

Щодо поданого захисником ОСОБА_4 клопотання про повернення застави.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

ОСОБА_5 є таким, відносно кого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Згідно з ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 201 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Заявляючи клопотання про скасування запобіжного заходу у виді застави заставодавець повинен довести відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та які були підставою для застосування відповідного запобіжного заходу, або їх зменшення настільки, що відпала сама потреба в такому запобіжному заході як застава.

Клопотання про скасування запобіжного заходу у виді застави не містить зазначених вище обставин, а посилання на перебування ОСОБА_5 в складі ЗСУ не є підставою для скасування запобіжного заходу.

За таких обставин, клопотання про повернення застави задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання про скасування арешту на майно яке належить ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною 2 ст.174 КПК України встановлено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що 16.05.2025 року ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області за наслідками розгляду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 по матеріалам кримінального провадження № 0000260 від 15.04.2025 року накладжено арешт у тому числі і на речові докази по справі: мисливську гладко ствольну рушницю; тепловізор марки «Pulsar», чорного кольору, який упаковано до паперового конверту НПУ СУ.

Встановлено, що ОСОБА_7 є законним власником вилучених під час обшуку мисливської глакоствольної рушниці Winchester 2/12 кал., № НОМЕР_2 (дозвіл №34/2004 р.) та тепловізору марки «Pulsar», чорного кольору.

В матерілах справи відсутні відомості про причетність ОСОБА_7 як суб`єкта кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, такий не має жодного статусу в кримінальному провадженні (Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000260 від 15.04.2024 року).

По речовим доказам які належать ОСОБА_7 : мисливській гладкоствольній рушниці; тепловізору марки «Pulsar», чорного кольору, слідова інформація зафіксована, проведено всі необхідні дії із вказаними речовими доказами, тобто досягнута та мета, яка слугувала підставою для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відповідно подальше його зберігання не є доцільним.

Враховуючи наявність підстав, які передбачені абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України для скасування арешту, заявлене клопотання підлягає задоволенню.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Вирішення судом клопотання про зупинення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.3 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом ІХ-1 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до звільнення його з військової служби.

З листа №М200 від 26.08.2025 встановлено, що ОСОБА_5 11.01.2025 призваний на військову службу в ЗСУ під час мобілізації на особливий період (а.с.199).

Таким чином відповідно до ч.1 ст.335 КПК України наявні підстави до зупинення судового провадження відносно обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 169, 170, 177, 182, 188, 189, 190, 335, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпастької області від 16.05.2024 (справа №299/2481/24) на мисливську гладко-ствольну рушницю Winchester 2/12 кал., тепловізор марки «Pulsar», чорного кольору, які повернути власнику ОСОБА_7 .

У задоволенні клопотання про повернення застави заставодавцю відмовити.

Кримінальне провадження (Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000260 від 15.04.2024 року) відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України зупинити до звільнення обвинуваченого з військової служби.

Ухвала суду набирає законної сили негайно. Оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 18.09.2025 року.

Головуючий ОСОБА_1