Справа № 170/318/24 Провадження №11-кп/802/684/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000225 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого на ухвалу Шацького районного суду Волинської області від 07 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шацького районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

В судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Оскаржуваною ухвалою місцевого суду клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на строк на строк 60 днів, тобто до 05 грудня 2025 року включно.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що прокурором доведено, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, оскільки наведені в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що клопотання обвинувачення та судові рішення, якими продовжується дія запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не знаходять належного обґрунтування та щоразу мають однаковий зміст. Вказує на те, що ОСОБА_8 має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, одружений, позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Зазначає, що прокурор у клопотанні не навів достатніх підстав для його задоволення, а також не обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід для ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу і просили скасувати ухвалу суду та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги і просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Приписами ст.197 КПК України регламентовано, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно положень ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Вимогами ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_8 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинених повторно за попередньою змовою групою осіб.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для продовження виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 , за попередньою змовою, незаконно зберігав та перевіз особливо небезпечну психотропну речовину в особливо великих розмірах, обіг якої заборонено 4-ММС, вагою 5881,87 г; особливо небезпечну психотропну речовину в особливо великих розмірах, обіг якої заборонено PVP, вагою 4589,28 г; наркотичний засіб в особливо великому розмірі, обіг якого обмежено метадон, вагою 682,95 г і психотропну речовину в особливо великих розмірах, обіг якої обмежено амфетамін, вагою 2768, 49 г.

Вказані наркотичні засоби та психотропні речовини в особливо великому розмірі ОСОБА_8 незаконно збув за попередньою змовою групою осіб.

Причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому злочинних дій підтверджується протоколами допиту свідка ОСОБА_9 , висновками експертиз та матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР, зібраними за дорученнями слідчого.

Беручи до уваги те, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_8 діяння вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також особливо великий розмір наркотичних засобів та психотропних речовин, які були незаконно збуті, апеляційний суд погоджується з тим, що заявлені стороною обвинувачення ризик продовжують існувати, а наведені апелянтом позитивні характеризуючи дані на особу обвинуваченого, не зменшують і не спростовують на даний час вказані ризики, а тому не можуть бути безумовними підставами для зміни ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу.

Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який не працює, не має офіційного джерела доходу, протипоказань щодо його утримання в умовах слідчого ізолятора не встановлено, обставин вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на переконання суду апеляційної інстанції, зможе дієво забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шацького районного суду Волинської області від 07 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: