Справа № 521/7632/25
Номер провадження:1-в/521/857/25
У Х В А Л А

09 липня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ( у режимі відеоконференції),

представника колонії ОСОБА_5 ( у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)», заяву про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Хаджибейського районного суду м. Одеси надійшла заява про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Засуджений ОСОБА_4 заяву підтримав, наполягав на її задоволенні.

Представник колонії в судовому засіданні заяву підтримав.

Прокурор не заперечував проти задоволення заяви .

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Положеннями частини 1 та 6 статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 237 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий. Останній раз засуджений:

30.05.2022 року вироком Южного міського суду Одеської області за ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1, 3 ст. 357, ч.1 ст. 70 КК України, до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.2024 р. враховуючи ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. звільнено засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного за ч.4 ст.185 КК України вироком Южного міського суду Одеської області від 18.01.2024 року. ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком Южного міського суду Одеської області від 18.01.2024 року за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 30.03.2022 року, кінець строку 30.03.2026 року.

Відбув 3 р. 02 м. 25 дн. станом на 24 червня 2025 р.

За весь період перебування в установі виконання покарань, відповідно до основних вимог ст.102 КВК України, мав порушення встановленого порядку виконання та відбування покарання, відповідно до ч.14 ст.134 КВК України визнається таким, що не має стягнень. До засудженого застосовувалися заходи заохочення у відповідності з порядком, встановленим ст.131 КВК України. Приймає активну участь у програмі ДВВ «Фізкультура і спорт». На профілактичних обліках в установі не перебуває. Дотримується правомірних відносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за нами належний догляд. Виконує передбачені законодавством вимоги персоналу установи.

Станом на день розгляду справи про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку призначеного покарання. Таким чином, засуджений відбув визначену п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України частину покарання.

Відповідно до п. 1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 (далі Пленум) умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, згідно до частини 1 та 2 ст.50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом об меженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. А також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання , суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятного соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставлення до праці довів своє виправлення, відбув визначену п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України частину покарання, а тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 умовно-достроково від відбування призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання, що на день ухвалення рішення складає 08 місяців 21 день невідбутого покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1