ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2094/25 Справа № 183/8135/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та привести вирок Дніпровського апеляційного суду від 27.03.2024 року у відповідність до Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», та звільнити його від призначеного покарання на підставі ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності вчиненого діяння.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що відповідно до матеріалів провадження вартість викраденого ним майна становить 2757,08 грн, тобто не перевищує 3028 грн, а тому до нього можна застосувати Закон № 3886-IX

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства України.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, ОСОБА_9 згідно із вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2023 року, який був скасований в частині призначеного покарання вироком Дніпровського апеляційного суду від 27.03.2024 року, був засуджений за вчинення 13.05.2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме крадіжки на суму 2757,08 грн.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння перевищувала два неоподаткованих мінімуму доходів громадян, до цього діяння не застосовується ст. 5 КК України, а тому ОСОБА_9 не підлягає звільненню від покарання за вказаним вироком.

Заслухавши доповідь судді, захисників, які підтримали апеляційну скаргу засудженого та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З ухвали суду, що оскаржується, вбачається, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2023 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 27.03.2024 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2023 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасовано. Призначено ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці. В інший частині вирок залишено без змін.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України сума неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу (у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2023 року ОСОБА_9 здійснив крадіжку на суму 2757,08 грн.

З наявного в матеріалах провадження вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2023 року вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 вчинив 13.05.2023 року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн.

Враховуючи те, що вказаними протиправними діями ОСОБА_9 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому у розмірі, що відповідно перевищує розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2023 році, тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у приведенні покарання за вказаним вироком у відповідність до вимог законодавства України.

Посилання засудженого на те, що вартість викраденого ним майна не перевищує 3028 грн, а тому до нього можна застосувати Закон № 3886-IX, є безпідставним, оскільки суд, вирішуючи питання про приведення покарання у відповідність до вимог законодавства України, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX враховує розмір вартості викраденого майна саме на момент вчинення правопорушення, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 року у справі № 278/1566/21.

За таких обставин апеляційна скарга засудженого ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, а рішення суду є обґрунтованим і скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4