В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2025 м.Львів

Колегія суддів Галицького районного суд м.Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000066 від 20.02.2024 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Довжанська, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 який не є депутатом, адвокатом або нотаріусом, ІПН: , -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час дії в Україні воєнного стану, перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Луганську та беручи з 24.02.2022 участь в діяльності незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації «ЛНР», на підставі наказів військового командування збройних сил російської федерації у межах загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської федерації, керуючись ідеологічним мотивом, маючи на меті завдати шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, виконував завдання, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України, а також застосовував стрілецьку зброю (АК-74) та виконував обов`язки із забезпечення різних видів та форм бою.

У такий спосіб ОСОБА_7 , ігноруючи свій громадянський обов`язок, передбачений Конституцією України, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, діючи добровільно з усвідомленням негативних наслідків своїх дій та на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, 24.02.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Луганську, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, чим вчинив державну зраду, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи громадянином України, беручи з 24.02.2022 участь в діяльності незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації «ЛНР» та пройшовши військову підготовку у збройних підрозділах російської федерації, у ході якої набув навичок користування стрілецькою зброєю, опанував тактику ведення бою, здійснення штурму, наступу та відступу, надання першої домедичної допомоги при пораненнях, з метою забезпечення бойових дій рф проти України, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, керуючись ідеологічним мотивом, у період часу з 09.03.2022 до 19.09.2022, в умовах воєнного стану, перебуваючи на окупованих військовими формуваннями російської федерації територіях Луганської області (с. Баранівка Старобільського району) та Харківської області (с. Моночинівка, смт. Шевченкове та с. Калинівка Куп`янського району, м. КупЗ`янськ), у складі 1 взводу 2 мотострілецької роти 202 батальйону незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації «ЛНР», надавав іноземній державі російській федерації та її представникам військовослужбовцям збройних сил російської федерації та контрольованих нею представникам терористичної організації «ЛНР» допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, виконуючи завдання, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України, та обов`язки із забезпечення різних видів та форм бою, чим вчинив державну зраду, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи громадянином України, достовірно знаючи з розповсюджених повідомлень у засобах масової інформації та мережі Інтернет про проведення на території Луганської області України антитерористичної операції проти терористичної організації «ЛНР», усвідомлюючи, що діяльність даної терористичної організації та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, 24.02.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області у м. Луганську, добровільно прибув до пункту збору мобілізованих терористичної організації «ЛНР» у м. Луганську, вступив до її лав, отримав військове обмундирування, стрілецьку зброю і боєприпаси до неї, та з цього часу до 19.09.2022 брав участь у діяльності вказаної терористичної організації, виконуючи завдання, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України та забезпеченням різних видів та форм бою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи громадянином України, достовірно знаючи з розповсюджених повідомлень у засобах масової інформації та мережі Інтернет про проведення на території Луганської області України антитерористичної операції проти терористичної організації «ЛНР», усвідомлюючи, що діяльність даної терористичної організації та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, 24.02.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області у Луганську, добровільно прибув до пункту збору мобілізованих терористичної організації «ЛНР» у м. Луганську, де вступив до її лав у складі не передбаченого законом збройного формування 1 взводу 2 мотострілецької роти 202 батальйону незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації «ЛНР» та до 19.09.2022 брав участь у діяльності вказаного не передбаченого законом збройного формування терористичної організації.

При цьому, ОСОБА_7 , вступаючи до вказаного не передбаченого законом збройного формування терористичної організації «ЛНР», був достовірно обізнаний, що воно належить до збройних формувань, а саме: має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, які носять формений одяг військового типу), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими органами досудового розслідування особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), має воєнізований характер завдань та методів здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних у протистоянні збройній агресії російської федерації та керованих нею терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», та ставить перед собою специфічні завдання.

Крім того, ОСОБА_7 усвідомлював, що зазначене незаконне збройне формування терористичної організації «ЛНР» не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими визначено створення та функціонування збройних формувань України.

ОСОБА_7 , беручи участь у вищевказаному не передбаченому законом збройному формуванні, відповідно до покладених на нього завдань, із закріпленою стрілецькою зброю гвинтівкою Мосіна-Нагана та боєкомплектом, керуючись статутами збройних сил російської федерації та терористичної організації «ЛНР», у період часу з 24.02.2022 до 19.09.2022 виконував обов`язки «снайпера» у різних видах бою та формах його забезпечення проти Збройних Сил України, а також забезпечував безпеку місць перебування збройних сил російської федерації та терористичної організації «ЛНР» в населених пунктах Луганської та Донецької областей, які ними захоплені та окуповані під час збройної агресії, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою колегії суддів від 18.06.2024 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України визначено здійснювати у спеціальному судовому провадженні, відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, у відсутність обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо обвинувачення ОСОБА_7 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при прийнятті рішення, у тому числі щодо оцінки доказів та призначенні покарання, просив врахувати практику Європейського суду з прав людини щодо розгляду злочинів такої категорії.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України повністю підтверджується наступними дослідженими під час судового провадження доказами, які узгоджуються між собою.

Даними письмового щирого каяття ОСОБА_7 від 19.12.2022 р., в якому він детально підтвердив всі обставини, викладені в подальшому в обвинувальному акті щодо нього.

Даними особової справи військовополоненого ОСОБА_7 сформованої в Державній установі «Табір для тримання військовополонених «Захід 1».

Даними щодо виконання доручення Начальника ГВ КР УСБУ у Львівській області, відповідно до якого отримано відомості стосовно громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даними протоколу пред`явлення особи до впізнання від 15.12.2023 за фотознімками пред`явленими свідку ОСОБА_8 та фототаблиці, довідки та оптичного диску до нього, згідно якого ОСОБА_8 , впізнає за фотознімками ОСОБА_7 , який проходив військову службу у 1-ому взводі 2-ої роти НОМЕР_1 батальйону 202 полку незаконного збройного формування «Народна міліція» терористичної організації «Луганська народна республіка» на посаді снайпера на фотознімку № 2 за сукупності ознак, а саме середній вік, із залисинами та за сукупністю загальних рис.

Даними протоколу пред`явлення особи до впізнання від 15.12.2023 за фотознімками пред`явленими свідку ОСОБА_9 та фототаблиці, довідки та оптичного диску до нього, згідно якого ОСОБА_9 , впізнає за фотознімками ОСОБА_7 , який проходив військову службу у 1-ому взводі 2-ої роти НОМЕР_1 батальйону 202 полку незаконного збройного формування «Народна міліція» терористичної організації «Луганська народна республіка» на посаді снайпера на фотознімку № 2 за сукупності ознак, а саме середній вік, із залисинами та за сукупністю загальних рис.

Даними протоколу огляду мережі Інтернет від 21.12.2022 р. де було оглянуто інформаційний ресурс, а саме сайт https://deepstatemap.live/, офіційний сайт «Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій» https://minre.gov.ua/ та сайт https://gromada.info/ на предмет наявності інформації щодо перебугу бойових дій станом на 21 грудня 2023 року на території Харківської області, зокрема, щодо ймовірного взяття у полон учасника т. зв. «збройних сил ЛНР/ДНР» ОСОБА_7 .

Даними протоколу огляду мережі Інтернет від 11.11.2022 р. щодо «ЛНР» та «ДНР» з додатками до нього.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі зазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Вони узгоджуються між собою.

В той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України. У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України доведена повністю.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення, в тому числі на надання ними доказів на підтвердження і спростування висунутого обвинувачення, суд керується принципами реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Судом під час провадження у справі вживалися усі можливі належні заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_7 до суду та повідомлення про порядок, дату і час розгляду справи, в тому числі для забезпечення права на захист, зокрема шляхом оприлюднення судового виклику в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, згідно зі статтями 50, 65 КК України, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Отже, суд виходить з того, що положення Кримінального кодексу України наділяють його правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з огляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд також бере до уваги характер та тяжкість вчинених ним злочинів, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також рівень його суспільної небезпеки.

Пом`якшуючих обставин судом не встановлено.

Обставиною, яка, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_7 за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч. 2 ст. 260 КК України, колегія суддів визнає вчинення цих злочинів з використанням умов воєнного стану.

Як наведено вище, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно ч.1 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Отже, покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані доводи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей, за якими кваліфіковано його дії із застосуванням додаткових покарань визначених санкціями відповідних статей Кримінального кодексу

При призначенні покарання обвинуваченому, суд застосовує судову дискрецію (судовий розсуд), тобто поняття яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують ОСОБА_7 , суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст.111 КК України, ч. 2 ст.111 КК України, ч.1 ст. 258-3 КК України, ч.2 ст. 260 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за вчинення цих кримінальних правопорушень необхідно визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Враховуючи, що за ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111 КК України ОСОБА_7 вчинив злочини проти основ національної безпеки України та за ч.1 ст.258-3, ч.2 ст. 260 КК України вчинив злочини проти громадської безпеки, cуд вирішив застосувати конфіскацію всього майна, належного ОСОБА_7 на праві власності.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України та обрати йому покарання:

- за ч. 1 ст. 111 КК України - 12 (дванадцять) років позбавлення волі, з конфіскацію майна.

- за ч. 2 ст. 111 КК України - 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі, з конфіскацію майна.

- за ч.1 ст. 258-3 КК України - 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст.260 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання- 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного особистого майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_10

ОСОБА_3