Справа №463/7151/25
Провадження №1-кс/463/6977/25
У Х В А Л А

06 серпня 2025 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на повідомлення про підозру, складене 28.03.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000391 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,-,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з скаргою на повідомлення про підозру, складене 28.03.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000391 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, відповідно до якої просить: скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України від 28 березня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000391.

Скаргу мотивує тим, що 28.03.2025 року слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , було вручено ОСОБА_3 , повідомлення про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Відповідно до повідомлення про підозру, ОСОБА_3 підозрюється у тому, що він будучи засновником та одночасно директором ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022», тобто службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем в умовах воєнного часу, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, підмішував підчас фасування у стіки з медом невстановлену слідством речовину, а потім поставив їх військовій частині НОМЕР_1 на підставі договору № 17 від 07.03.2023 року. Тобто ОСОБА_3 начебто знаючи, що продукція меду є неякісною, поставив цей неякісний мед на загальну суму 30 510 000 грн. військовій частині та отримавши оплату за поставлений мед в загальній сумі 30 510 000 грн. заволодів вказаними грошовими коштами військової частини, внаслідок чого завдав збитків державному бюджету України». У даному випадку у повідомленні про підозру від 28 березня 2025 року зазначено, що ОСОБА_3 начебто заволодів чужими коштами в сумі 30 510 000 грн., оскільки (за версією обвинувачення, яка є умисно сфальсифікованою) увесь поставлений ОСОБА_3 начебто був неякісним. Таким чином у підозрі сума заволодіння ототожнюється виключно із кількістю та вартістю «неякісного» поставленого меду. Однак, військова частина НОМЕР_1 , яка є стороною за договором поставки меду № 17 від 07.03.2023 року, жодних претензій щодо якості меду не пред`являла і жодних вимог щодо його заміни відповідно до п. 5.3, 5.4 Договору не висувала. Майже увесь поставлений мед був спожитий (за даними матеріалів КП залишилось лише 21 662 стіків, тобто 433,24 кг із поставлених 180 000 кг. 9000000 стіків). Тобто військова частина спожила 99,76% поставленого ОСОБА_3 меду і жодних зауважень щодо його якості від збройних Сил України не було. З метою перевірки якості меду слідчий замовив проведення експертизи (яка до речі була проведена із грубими і численними порушеннями, які виключають достовірність результатів), і надав на дослідження експерту лише кілька стіків меду, взятих із залишку неспожитого (без встановлення їх приналежності до конкретних партій поставки), і отримавши висновок про начебто невідповідну якість переданих на дослідження кількох стіків меду, - свавільно та повністю безпідставно поширив результати такої експертизи на всі 11 окремих партій поставки, тобто на всі 9 000 000 стіків, без жодного дослідження їх якості, що стало підставою для кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 191 ККУ та пред`явлення йому оскаржуваного повідомлення про підозру. Вказує, що у матеріалах кримінального провадження не має і ніколи не було жодних доказів чи будь-яких даних або навіть відомостей про те, що увесь поставлений мед, усі 11 партій, які закуплялись, фасувались та поставлялись окремо у різні періоди протягом цілого року, - був неякісний. Не було і не має жодних доказів чи даних, які підтверджували б реальну кількість і вартість «начебто» неякісного меду, тобто сума «заволодіння», яка є юридично значущою ознакою для кваліфікації дій за ч. 5 ст. 191 ККУ невідома та не доведена. Таким чином наведені у повідомленні про підозру відомості про начебто заволодіння ОСОБА_3 коштами в сумі 30 510 000 грн. повністю сфабриковані слідчим, вони вигадані, свавільні та безпідставні, не ґрунтуються на жодному доказі і не відповідають дійсності. Не відомо навіть, чи взагалі вартість начебто «неякісного» меду була достатньою для порушення кримінального провадження, не кажучи уже про «особливо великий розмір заволодіння», як про те свавільно вказано у підозрі. Отже, з урахуванням вище викладеного, на думку захисника повідомлення про підозру від 28 березня 2025 року не відповідає вимогам обґрунтованості та вимогам п.5 та п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, оскільки не має (не існує) жодних доказів, які підтверджували б реальну суму начебто заволодіння, без яких кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 191 КК України є неможливою, що є безумовно підставною для скасування цього повідомлення про підозру.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просить таку задоволити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, в задоволенні такої просить відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000391, приходжу до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000391 від 26.03.2024 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 425 КК України, і за підозрою директора ТОВ «ПАК-Сервіс 2022» ОСОБА_3 за ч.5 ст. 191 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Львівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону.

28.03.2025 року в межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, що полягало в тому, що ОСОБА_3 в період часу з 23 лютого 2023 року по 2 листопада 2023 року, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, будучи засновником та одночасно директором ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022», тобто службовою особою, знаходячись за юридичною адресою свого підприємства: м. Запоріжжя, вул. Краснова, 18, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, а саме достовірно знаючи, що його підприємство за його вказівкою змінило властивості меду натурального під час фасування, закупленого раніше у суб`єктів господарювання, тобто розуміючи, що мед не є по якості медом натуральним квітковим по своїм властивостям і якостям, і не пройшов належну перевірку щодо якості в лабораторних умовах військової частини НОМЕР_2 по усім показникам і вимогам ДСТУ 4497:2005, а також вимогам технічних умов У 8010185.001-2001 «Повсякденний набір сухих продуктів. Технічні умови», які були визначені в укладеному ним договорі із військовою частиною НОМЕР_1 про постачання комплектувальних складових до повсякденних наборів сухих продуктів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) №17 від 7 березня 2023 року, на виконання вимог укладеного ним вищевказаного договору, поставив замовнику - військовій частині НОМЕР_1 , неякісний мед на загальну суму 30510000 грн., який не відповідав по трьом показникам вимогам ДСТУ і технічним умовам, як того вимагали умови договору №17, тим самим свідомо порушивши умови договору і вимоги до маркування меду на упаковці стіків, неправомірно зазначивши, що мед є квітковим натуральним. Внаслідок вчинення вище вказаних неправомірних дій з боку ОСОБА_3 , Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 30510000 (тридцять мільйонів п`ятсот десять тисяч) гривень. Таке повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки ОСОБА_12 отримано 28.03.2025 року, що підтверджується підписом останнього.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Подання скарги на повідомлення про підозру є реалізацією підозрюваним прав, закріплених в КПК України, а саме: пунктом 16 ч. 3 ст. 42 та пунктом 10 частини 1 статті 303. Відповідну скаргу слідчому судді може подати підозрюваний, його захисник або законний представник.

В Кримінальному процесуальному кодексі України відсутній конкретний перелік підстав для скасування повідомлення про підозру. Однак, з аналізу положень статей 276 - 278 КПК України можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру:

неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру:

-повідомлення про підозру складено слідчим, однак немає відмітки про погодження прокурором (дане повідомлення про підозру є недійсним з моменту його здійснення);

-зміст повідомлення не містить дату його складання, підпис слідчого або прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, або в повідомленні не зазначені права підозрюваного;

-підозра вручена не уповноваженою особою (підозру має право вручити тільки прокурор, у порядку, визначеному ст. 481 КПК України).

порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру:

-підставою для скасування повідомлення про підозру також є порушення порядку його вручення, (зокрема факт, що на момент вручення підозри, по кримінальному провадженню закінчився строк досудового розслідування);

-підставою для скасування повідомлення про підозру є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру (процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення уповноваженою особою).

необґрунтованість підозри:

-повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимогКПК є грубим порушенням права на захист;

-аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому злочину кримінального правопорушення;

-матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння шкоди, на цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

На переконання слідчого судді при складанні підозри і її врученні органом досудового розслідування зазначені вимоги було дотримано в достатній мірі.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Перевірка повідомлення про підозру щодо обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Виходячи зі змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру положень Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.277 КПК України.

Як вбачається зі скарги захисника, вона не містить належних доводів стосовно порушення органом досудового розслідування вимог ст.ст.277, 278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_3 . Крім цього, дане повідомлення вручене уповноваженим слідчим, який входить в групу слідчих в даному кримінальному провадженні.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» пункт 88, «Erdagozv. Turkey» пункт 51, «Cebotari v. Moldova» пункт 48 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Надані матеріали кримінального провадження, дають підстави вважати підозру, пред`явлену ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розслідування. Сума збитків в розмірі 30510000 грн., підтверджується довідкою (висновком) Західного офісу Держаудит служби, висновком експертів за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи та іншими матеріалами, наявними в кримінальному провадженні.

За таких обставин, аналіз вищевказаних норм закону дає підстави стверджувати те, що у ході розгляду цієї скарги підлягає до з`ясування дотриманні у ході повідомлення про підозру вимог глави 22 КПК України, в тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.ст. 276, 277,278 КПК України, з чого вбачається, що при здійсненні повідомлення про підозру, органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст.276-278 КПК України, тому подана скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити

Керуючись вимогами статті 276-278,303,307 КПК України, -

постановив:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на повідомлення про підозру, складене 28.03.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000391 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 07.08.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1