Провадження №11-кп/801/727/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2021 року за №0000619, за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_12 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянку України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, та призначено їй основне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 8 років.

Відповідно до положень частини 5 статті 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання період її тримання під вартою під час досудового розслідування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 24.05.2021 по 27.05.2021 включно, тобто по дату звільнення з Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» у зв`язку з внесенням застави.

Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_7 рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Строк додаткового покарання обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін: у виді застави.

Заставу у розмірі 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок, внесену ОСОБА_13 на депозитний рахунок територіального управління (Одержувач коштів ГУДКСУ у Вінницькій області; Рахунок UA 0000401; Код ; Банк ДКСУ, м. Київ, ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 820172) відповідно до квитанції № 12 від 26.05.2021 в сумі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок та квитанції № 15 від 26.05.2021 в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок, повернути після набрання вироком законної сили заставодавцю ОСОБА_13 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні на загальну суму 2 402 (дві тисячі чотириста дві) гривні 68 копійок.

Позовну заяву ОСОБА_10 , подану в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 , до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в частині стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 37 850 (тридцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок залишено без розгляду на підставі заяви ОСОБА_10 , у зв`язку з відшкодуванням ОСОБА_7 всієї суми заявленої матеріальної шкоди.

Позовну заяву ОСОБА_10 , подану в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 , до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в частині стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 2 638 000 (два мільйона шістсот тридцять вісім тисяч) гривень 00 копійок, з урахуванням добровільно сплачених ОСОБА_7 коштів в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень 00 копійок, задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_7 , на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди грошові кошти в розмірі 330 000 (триста тридцяти тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Судом встановлено, що 24 травня 2021 року о 09 годині 20 хвилин водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Haval Н2», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці І. Богуна у місті Вінниці, зі сторони вулиці О. Кобилянської, в районі будинку № 198, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, а саме наявність спуску та заокруглення проїзної частини, внаслідок чого виїхала на зустрічний тротуар, де допустила наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався цим тротуаром, по ходу руху автомобіля. Після наїзду на пішохода відбувся наїзд на паркани домоволодінь № 196 та № 200.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 з отриманими тілесними ушкодженнями був госпіталізований до КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради».

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 515 від 16 липня 2021 року у ОСОБА_9 під час стаціонарного лікування з 24.05.2021 по 14.06.2021 були встановлені діагнози: політравма; відкрита проникаюча черепно-мозкова травма; багатоуламковий перелом скулоорбітального комплексу справа зі зміщенням; закритий перелом правої плечової кістки у середній третині зі зміщенням; забійна рана лівої гомілки; забій, стиснення, розрив головного мозку; скальчато-вдавлений перелом лобної кістки справа; забійна рана правої лобної ділянки. Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді сполучної травми тіла: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма забійна рана в лобній ділянці справа, вдавлений багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепа (лобної кістки справа, клиновидної кістки), забій, стиснення, розрив головного мозку; багатоуламковий перелом кісток лицевого черепа справа зі зміщенням; закритий перелом правої плечової кістки у середній третині зі зміщенням; забійна рвана рана лівої гомілки, які виникли від травматичної дії (удару, тертя) тупого твердого предмету (предметів), можливо, в термін, зазначений у постанові про призначення судово-медичної експертизи 24.05.2021, за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлися небезпечними для життя в момент заподіяння. Множинність, характер і локалізація виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень за механізмом утворення допускають можливість їх утворення під час дорожньо-транспортної пригоди, при зіткненні з людиною автомобіля, що рухався.

Відповідно до висновку токсикологічної експертизи № 1513 від 24 травня 2021 року у крові ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт у концентрації 3,3 ‰.

Наявність зазначеної концентрації етилового спирту в крові ОСОБА_7 , відповідно до методичних рекомендацій «Судово-медична діагностика смертельних отруєнь етиловим алкоголем» МОЗ України від 2004 року, відповідає сильному алкогольному сп`янінню, яке характеризується тим, що особа перебуває у напівпритомному стані, не розуміє де знаходиться, може раптово втратити свідомість.

Згідно з висновком амбулаторного судово-наркологічного огляду № 41 від 01 червня 2021 року ОСОБА_7 виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, II ст. залежності та потребує примусового лікування.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 90 від 30 липня 2021 року ОСОБА_7 , як в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, так і в теперішній час, могла (може) усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно з висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/102-21/7724-ІТ від 28 травня 2021 року у деталях та вузлах гальмівної системи та рульового керування автомобіля «Haval Н2», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент експертного огляду, експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП, не виявлено.

Відповідно до висновку автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/102-21/8097-ІТ від 02 червня 2021 року, в заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля «Haval Н2», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 10.1, 12.1 ПДР України. Наїзд на пішохода ОСОБА_9 автомобілем «Haval Н2», д.н.з. НОМЕР_1 , стався в межах тротуару, що примикає до проїзної частини вул. І. Богуна у м. Вінниці. У ситуації, яка склалася, в діях водія ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 12.1 ПДР України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням цієї ДТП.

За вищезазначених обставин водій ОСОБА_7 порушила вимоги пунктів 2.9 (а), 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, згідно з якими:

- п. 2.9 (а) - «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

- п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення ОСОБА_7 вимог пунктів 2.9 (а), 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку із наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме: заподіянням потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі із доповненнями захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 роки.

Сторона захисту звертає увагу суду на те, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286-1 КК України невірна, оскільки висновок суду про керування ОСОБА_7 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не підтверджується жодним із наявних у матеріалах справи доказом, а протокол відібрання зразків для дослідження від 24 травня 2021 року та висновок експерта № 1513 від 24 травня 2021 року повинні бути визнані недопустимими та неналежними доказами.

Так, кров у обвинуваченої ОСОБА_7 була відібрана через 20 хвилин після того як вона вже була доставлена на експертизу, окрім цього на експертизу було надано на 4 мл. крові більше ніж відібрано, з огляду на що є сумніви про те, чи була кров ОСОБА_7 предметом дослідження токсилогічної експертизи та чи були можливі маніпуляції із відібраною кров`ю після її відібрання перед доставкою на експертизу шляхом додавання спирту. Тому висновок експерта про наявність в крові обвинуваченої етилового спирту у концентрації 3,3 % (проміле) із самого початку викликав сумнів, оскільки така кількість алкоголю для ОСОБА_14 при її вазі 45 кг на час вчинення ДТП є для неї смертельною дозою.

Жоден із допитаних у справі свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ) не надав суду показів, про те, що ОСОБА_7 явно перебувала в стані алкогольного сп`яніння, запаху алкоголю від неї вони не чули. Нечітка хода, похитування обвинуваченої після вчинення ДТП пояснюється тим, що автомобіль після зіткнення перевернувся і ОСОБА_7 відповідно отримала тілесні ушкодження.

Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував наявність у обвинуваченої тяжких захворювань (інфаркту мозку викликаного тромбозом мозкових артерій, ГПМК за ішемічним типом у ВББ, виражений цефалгічним, вестибуло-атактичний, церереброастенічний та лівобічний пірамідний синдроми) та не застосував пом`якшуючу обставину вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.

07 лютого 2023 року від захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_12 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він просив дослідити в судовому засіданні наступні докази: протокол відібрання зразків для експертного дослідження від 24 травня 2021 року (а.с. 141, т. 1), висновок судово-токсиологічної експертизи № 1513 від 24 травня 2021 року (а.с. 145, т. 1) та допитати в якості свідка медсестру ОСОБА_18 , яка знаходиться в м. Вінниці, перший провулок Ботанічний, 38 (тел. НОМЕР_2 ).

26 січня 2023 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу із доповненнями захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та просив її залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок залишити без змін.

Основними доводами заперечення є те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції належним чином враховано тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України належить до тяжких, особу ОСОБА_7 , обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої та відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують її покарання. Висновок експертизи № 1513 від 24 травня 2021 року повністю співпадає, підтверджує та не суперечить іншим дослідженим судом доказам, зокрема показанням допитаних у судовому засіданні свідків, медичним довідкам та висновкам стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 , а відтак її дії кваліфіковані вірно.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі з доповненнями, в частині зміни призначеного покарання, з кваліфікацією дій обвинуваченої за частиною 2 статті 286-1 КК України згодні та не заперечують проти такої кваліфікації. В судовому засіданні апеляційного суду 03 вересня 2025 року обвинувачена ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 відмовилися від клопотання про дослідження доказів, викладеного у поданій 07 лютого 2023 року апеляційній скарзі з доповненнями (а. с. 230, том. 3), а саме: протоколу відібрання зразків для експертного дослідження від 24 травня 2021 року (а.с. 141, т. 1), висновку судово-токсиологічної експертизи № 1513 від 24 травня 2021 року (а.с. 145, т. 1), допиту в якості свідка медсестри ОСОБА_18 , яка знаходиться в м. Вінниці, перший провулок Ботанічний, 38 (тел. НОМЕР_2 ). Апеляційним судом роз`яснено наслідки відмови від такого клопотання, які обвинуваченій зрозумілі та відомі.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями, просив оскаржуваний вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Законний представник потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_10 та представник адвокат ОСОБА_11 заперечили проти апеляційної скарги з доповненнями, наполягали на тому, що покарання ОСОБА_7 має бути у виді позбавлення волі.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 слід задовольнити частково.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених та оцінених судом доказах, висновки суду належним чином умотивовані.

Висновки щодо кваліфікації дій обвинуваченої.

Діючи в межах компетенції на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту в частині невірної кваліфікації дій обвинуваченої, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями самої обвинуваченої, свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.

Так, у суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 зазначила, що не пам`ятає точно всіх обставин події через психологічний стан внаслідок пережитого стресу. Проте вказала, що шкодує про вчинене, Матеріальну шкоду визнала повністю та частково моральну.

Таким чином, у суді першої інстанції обвинувачена не заперечувала факт керування автомобілем на великій швидкості, проте її позиція зводиться до того, що момент заносу вона не пам`ятає через стрес.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченої та доведення в повному обсязі її вини саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Так, потерпілий ОСОБА_10 зазначив, що через отриману в ДТП травму має інвалідність.

Свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції повідомила, що 24.05.2021, почувши гучний звук, вибігла на вулицю, де побачила розбитий паркан та перевернутий автомобіль. На місце події почали сходитись сусіди. Біля місця події бігав невідомий їй чоловік, який кричав: «не чіпайте, не піднімайте». Коли підняли автомобіль, то з нього вийшла обвинувачена, яка перебуваючи в стані шоку, почала бігати біля свого автомобіля. За візуальними ознаками в обвинуваченої були наявні очевидні ознаки алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_16 24.05.2021 побачив, що автомобіль біля його будинку виїхав на смугу зустрічного руху і перекинувся. Під`їхавши ближче, він побачив водія, який знаходився внизу на пасажирському сидінні. Зупинившись, він разом з іншими людьми, які знаходились поруч з місцем ДТП, перевернули зазначений автомобіль на колеса. З даного автомобіля вийшла жінка водій. Бачив хлопчика, який лежав під металевим парканом. Він забороняв людям піднімати дитину з землі, щоб не нашкодити йому. У хлопчика була кров і він кричав, що у нього болить рука. На місце події викликали швидку медичну допомогу. До приїзду швидкої медичної допомоги та працівників поліції дитина знаходилась при свідомості і розмовляла. Свідок зазначив, що до моменту ДТП, проїжджаючи повз, бачив цього хлопчика, який спокійно йшов по тротуару. Інших автомобілів тоді не було.

Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції пояснював, що, почувши невідомий звук, вийшов на вулицю, де побачив перекинутий автомобіль, поруч з яким, на землі, лежала поранена дитина, а також побачив пошкоджений паркан. Дитину почали рятувати, а автомобіль перевернули на колеса.

Експерти ОСОБА_19 та ОСОБА_20 підтвердили, що ними були проведені судово-психіатричні експертизи ОСОБА_7 , № 193 від 29.06.2021 та № 90 від 30.07.2021. Висновки дослідження у вигляді відповідей на поставлені питання в послідовності, визначеній у вступних частинах, викладено у заключних частинах вказаних експертиз. Надані висновки ними підтримуються. Крім того, експерт ОСОБА_20 у своїх показаннях зазначив, що оскільки амбулаторна експертиза є короткостроковою, вона не може в повній мірі розкрити психічний стан особи. В зв`язку з цим була потреба саме у проведенні стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Допитана в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_21 повідомила, що за основу експертного висновку № СЕ-19/102-21/15395-ПС від 25.05.2022 «Про визначення можливого розміру за завдані страждання (моральну шкоду) ОСОБА_9 » брала покази свідків, які їй надали в письмовому вигляді родичі підексперного ОСОБА_9 . При наданні висновку керувалась «Методикою психологічного дослідження у справах про заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди» № 14.1.75. Експерт зауважила, що зазначена методика не є юридичною, вона використовується виключно у психології. Вказані у експертному висновку цифрові данні вона отримала із « ОСОБА_22 1 - Перелік матеріальних еквівалентів розмірів компенсації презюмованої моральної шкоди», яка є складовою Методики.

Підстав не довіряти показанням потерпілого, свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, і їх показання в частині отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП є логічними та послідовними, повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, після дослідження яких зробив вірні висновки.

-повідомлення (телеграма № 10836 від 24.05.2021), що надійшло зі служби 102, 24.05.2021 приблизно о 09 год 30 хв. Водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи автомобілем «Haval Н2», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. І. Богуна в напрямку вул. Чорновола, в районі будинку №198 здійснила виїзд на тротуар зустрічної смуги руху, де в подальшому допустила зіткнення з воротами будинку №200, після чого, продовжуючи рух, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який рухався по тротуару в напрямку вул. Чорновола. Після здійсненого наїзду водій ОСОБА_7 продовжила рух та допустила зіткнення з двома парканами домоволодінь №198 та 196 по вищевказаній вулиці. Внаслідок даної дорожньої ситуації пішохід ОСОБА_9 отримав наступні тілесні ушкодження: «Важка поєднана травма, уламковий перелом лобно-скроневої ділянки черепа з склепінням та забоєм, закритий перелом верхньої третини правого плеча, забійно-рвана рана лівої гомілки» та був госпіталізований до реанімації ВОДКЛ. У водія ОСОБА_7 відібрано кров для дослідження на стан алко/нарко сп`яніння. Автомобіль «Haval Н2», д.н.з. НОМЕР_1 вилучено та доставлено на спеціальний майданчик ГУНП у Вінницькій області, розташований за адресою: вул. Ботанічна, 30/32. Крім того, відповідно до рапорту поліцейського взводу № 2 роти № 2 ОСОБА_23 , який міститься на звороті реєстрації телеграми, водія ОСОБА_7 було доставлено для освідування в лікаря нарколога на стан сп`яніння, де вона відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння. В подальшому транспортний засіб було евакуйовано, а водія доставлено до ВП. На підставі вказаного повідомлення 24.05.2021 було внесено відомості до ЄРДР № 0000619.

-постанову слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст. л-та поліції ОСОБА_24 від 25.05.2021 перекваліфіковано матеріали кримінального провадження № 0000619 з ч. 2 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286-1 КК України. Підстава: отримання в ході досудового розслідування висновку судово-токсикологічної експертизи № 1513 від 24.05.2021, відповідно до якого при дослідженні зразків крові ОСОБА_7 було виявлено етиловий спирт у концентрації 3,3 ‰, що свідчить про те, що водій ОСОБА_7 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

-протокол огляду місця ДТП від 24.05.2021 з ілюстративною таблицею до нього, проведеного в присутності двох понятих, з використанням фотокамери та рулетки, було оглянуто місце ДТП по вул. І. Богуна, 198, в м. Вінниці та за наслідками огляду складено схему.

-повідомлення КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР» № 06/1317 від 26.05.2021, наданого на запит слідчого за № 11327/200/11 від 24.05.2021 та карти виїзду бригади екстреної медичної допомоги щодо обслуговування виклику бригадою екстреної медичної допомоги 24.05.2021 до ОСОБА_9 , 2007 р.н., за адресою: м. Вінниця, вул. Івана Богуна, з приводу дорожньо-транспортної пригоди, зазначено, що: «згідно аудіозаписів, зафіксованих системою архівації мовної інформації оперативно-диспетчерської служби Avaya Contact Recorder, 24.05.2021 о 09 год 24 хв в центральну оперативну диспетчерську надійшов виклик з телефонного номеру НОМЕР_3 від перехожого, до невідомого (яким по приїзду бр. ЕМД виявився гр. ОСОБА_9 ), за адресою: м. Вінниця, вул. Івана Богуна, 141, з приводу дорожньо-транспортної пригоди. Виклик обслуговувала бригада ЕМД № 4 у складі: ОСОБА_25 лікар; ОСОБА_26 фельдшер; ОСОБА_27 водій».

-довідку КНП «ВОДКЛ ВОР» травмпункт № 2552 від 24.05.2021, ОСОБА_9 встановлено діагноз: «Важка поєднана травма. Уламковий перелом лобно-скроневої ділянки черепа з стисненням та забоєм 9 м. Закритий перелом в/з правого плеча. Забійно-рвана рана лівої гомілки. Лікарі: ОСОБА_28 та ОСОБА_29

-протокол відбору зразків для дослідження від 24.05.2021, проведеного на підставі постанови прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_30 від 24.05.2021, за участю медичного працівника (спеціаліста), в присутності двох понятих, 24.05.2021 в період часу з 14 год 30 хв до 14 год 34 хв, у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка 24.05.2021 була учасником ДТП, було відібрано зразки крові. Зразки крові в об`ємі 20 мл були поміщені до спецпакунку SUD 2080060, опечатані та зроблено надпис: «Зразки крові гр-на ОСОБА_7 , відібрані 24.05.2021 в період часу з 14:30 год до 14:34 год. На бирці зроблені підписи понятих та учасників».

-висновок експерта ВОБ СМЕ № 1513 від 24.05.2021 встановлено, що при судово-медичній експертизі крові громадянки ОСОБА_7 , 1978 р.н., методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 3,3 ‰. Наявність метилового спирту, а також пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.

-протокол перегляду відеозапису від 28.05.2021 з ілюстративною таблицею до нього та проведено огляд компакт диску з відеозаписом з камер відеоспостереження Вінницької міської ради, встановлених в м. Вінниці по вул. І.Богуна в напрямку вул. О.Кобилянської під назвою: «298 школа 14 (60.129) 24.05.2021», на якому зафіксована подія ДТП від 24.05.2021.

-висновок експерта ВОБ СМЕ № 515 від 16.07.2021, на підставі даних судово-медичного вивчення «Медичної карти стаціонарного хворого» № 4281 КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня» на ім`я ОСОБА_9 , 2007 р.н., рентгенограм правого плечового суглобу № 1265 від 26.05.2021, даних СКТ дослідження головного мозку від 24.05.2021 (протокол дослідження, плівка, CD диск), даних МРТ дослідження головного мозку від 27.05.2021 (протокол дослідження, плівка, CD диск), даних СКТ дослідження головного мозку від 31.05.2021 (протокол дослідження, плівка, CD диск, фотознімок (3D реконструкція) кісток черепа), даних СКТ дослідження головного мозку від 10.06.2021 (плівка, CD диск) на його ім`я, підсумовано: 1. У ОСОБА_9 під час стаціонарного лікування з 24.05.2021 по 14.06.2021 були виставлені діагнози: «Політравма. Відкрита проникаюча черепно-мозкова травма. Багатоуламковий перелом скулоорбітального комплексу справа зі зміщенням. Закритий перелом правої плечової кістки у середній третині зі зміщенням. Забійна рвана рана лівої гомілки. Забій, стиснення, розрив головного мозку. Скальчато-вдавлений перелом лобної кістки справа. Забійна рана правої лобної ділянки». Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді сполученої травми тіла: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма забійна рана в лобній ділянці справа, вдавлений багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепа (лобної кістки справа, клиновидної кістки), забій, стиснення, розрив головного мозку; багатоуламковий перелом кісток лицевого черепа справа зі зміщенням; закритий перелом правої плечової кістки у середній третині зі зміщенням; забійна рвана рана лівої гомілки, які виникли від травматичної дії (удару, тертя) тупого твердого предмету (предметів), можливо, в термін, вказаний у постанові про призначення судово-медичної експертизи 24.05.2021, за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлися небезпечними для життя в момент заподіяння (2.1.3 «а», «б», «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995). 2. Множинність, характер і локалізація виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень за механізмом утворення допускають можливість утворення їх під час дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні з людиною автомобіля, що рухався.

-висновок експерта ВНД ЕКЦ МВС України № СЕ-19/102-21/7724-ІТ від 28.05.2021 встановлено наступне: 1. На момент експертного огляду гальмівна система та рульове керування автомобіля «Haval-H2», держ. номер НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані. У деталях та вузлах гальмівної системи, рульового керування автомобіля «Haval-H2», держ. номер НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. 2. Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах рульового керування, гальмівної системи автомобіля «Haval-H2», держ. номер НОМЕР_1 наявних несправностей, які могли б впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тому вирішення питання: «Якщо дані технічні несправності наявні, то чи є вони наслідком конструктивних недоліків системи або порушення правил експлуатації транспортним засобом?» втрачає технічний зміст і не досліджувалось.

-висновок експерта ВНД ЕКЦ МВС України № СЕ-19/102-21/8097-ІТ від 02.06.2021 встановлено наступне: 1. В заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Haval Н2» держ. номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, зміст яких викладений в дослідницькій частині. Частина питання: «Як повинен був діяти в даній дорожній обстановці пішохід?», експертом не досліджувалось, так як спеціальних пізнань в галузі автотехніки не потрібно і може бути вирішене органами слідства(суду) самостійно відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України. 2. Наїзд на пішохода ОСОБА_9 автомобілем «Haval Н2» держ. номер НОМЕР_1 , стався в межах тротуару, що примикає до проїзної частини вул. Івана Богуна в м. Вінниця, перед початком розташування осипу скла та полімерних матеріалів. Встановити більш точно розташування місця наїзду на пішохода з розмірною прив`язкою до елементів дорожнього облаштування не видалось можливим в зв`язку з відсутністю в наданих експерту матеріалах суттєвих (достатніх з експертної точки зору) слідових ознак трасологічного характеру. 3. В ситуації, яка склалася, з технічної точки зору можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «Haval Н2» держ. номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , забезпечувалась відповідністю її дій вимогам п.п. 10.1,12.1 Правил дорожнього руху України, для чого у неї були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру та при умові постійного контролю за рухом цього автомобіля. 4. В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «Haval Н2» держ. номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1,12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Питання про відповідність чи невідповідність дій пішохода вимогам Правил дорожнього руху, експертом не досліджувалось, так як спеціальних пізнань в галузі автотехніки не потрібно і може бути вирішене органами слідства(суду) самостійно відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, правильно висннував, що саме невиконання обвинуваченою ОСОБА_7 вимог пунктів 2.9 (а), 10.1, 12.1 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з подією даної ДТП та наслідками, що настали.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом першої інстанції доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

З мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 374 КПК України, зокрема сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, зазначив місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини, статтю закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнана ОСОБА_7 .

Відтак апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невірної кваліфікації дії ОСОБА_7 , оскільки остання керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 , протоколом відбору зразків для дослідження від 24.05.2021, проведеного на підставі постанови прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_30 від 24.05.2021, висновком експерта ВОБ СМЕ № 1513 від 24.05.2021 встановлено, що при судово-медичній експертизі крові громадянки ОСОБА_7 , 1978 р.н., методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 3,3 ‰.

Вказані докази суд першої інстанції визнав допустимими, з чим погоджується і колегія суддів.

Те, що свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 не помітили у ОСОБА_7 ознак алкогольного сп`яніння, не може підтверджувати, що остання не перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, інформація про те, що ОСОБА_7 напередодні вживала алкоголь, у висновку № 41 амбулаторного судово-наркологічного огляду ОСОБА_7 від 01 червня 2021 року, записано з її слів.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_7 не спростовувала того, що була в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння підтверджує відеозапис з портативних нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано подію зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. У ході перегляду зазначеного відеозапису у обвинуваченої виявлено видимі ознаки сп`яніння, а саме: нечітка вимова, порушення координації рухів.

Вказані обставини виключають можливість кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст. 286 КК України, оскільки законодавець у ст. 286-1 КК України передбачив окремий склад кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою «керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння».

Щодо розбіжностей у протоколі відбору зразків для дослідження від 24.05.2021, проведеного на підставі постанови прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_30 від 24.05.2021, та висновку токсикологічної експертизи від 24.05.2021 № 1513, згідно з яким у крові ОСОБА_31 виявлено етиловий спирт у концентрації 3,3%, то суд констатує наступне.

Дійсно, є незначні розбіжності, але вони не впливають на їхню суть та вирішальне значення для висновків.

Так, відбір зразків для дослідження проводився за участю медичного працівника (спеціаліста), в присутності двох понятих, 24.05.2021. Відібрано у ОСОБА_7 зразки крові в об`ємі 20 мл, які було поміщені до спецпакунку SUD 2080060, опечатані та зроблено надпис: «Зразки крові ОСОБА_7 , відібрані 24.05.2021 в період часу з 14:30 год до 14:34 год. На бирці зроблені підписи понятих та учасників».

Процедура відбору зразків для дослідження була проведена відповідно до вимог КПК України.

Згідно висновку експерта ВОБ СМЕ №1513 від 24.05.2021 встановлено, що при судово-медичній експертизі крові громадянки ОСОБА_7 методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 3,3 . У дослідницькій частині цього висновку зазначено, що у експертне відділення було доставлено речовий доказ: спецпакет «Національна поліція України» № SUD 2080060, всередині якого знаходилось два медичних шприца з голками в ковпачках ємністю по 12 мл кожен. Шприци були заповнені кров?ю на 12 мл кожен. До моменту дослідження спецпакет зі зразками крові водія ОСОБА_32 зберігався у побутовому холодильнику при t+5°С. Спецпакет відкривали та досліджували кров в присутності лаборанта. Тобто, у цих доказах наявна розбіжність лише в зазначенні об`єму відібраних у ОСОБА_7 зразків крові.

Отже, вказана розбіжність судом першої інстанції визнана незначною, з чим і погоджується суд апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд виснує, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 КК України, - є вірним та обґрунтованим.

Висновки щодо призначеного покарання

Відповідно частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до частини 2 статті 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За приписами частини 2 статті 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Таким чином кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Також необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.18 у справі №634/609/15-к (провадження 51-658км17) визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286-1 КК України суд першої інстанції врахував особу винної, яка раніше не судима, має позитивні характеристики з місця проживання, працює, раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, її ставлення до вчиненого ДТП, те, що порушення нею вимог ПДР України призвело до тяжких наслідків, вона шкодує про вчинене; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою в стані сп`яніння та відповідно до статті 12 КК України відноситься до тяжких злочинів; обставинами, що відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання судом враховано відшкодування матеріальної шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди, щире каяття; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 згідно статті 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено. Тому суд першої інстанції виснував, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та її перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк. Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд виснує, що строк, на який слід ізолювати обвинувачену від суспільства, визначений судом першої інстанції не цілком вірно. Слід врахувати, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої. Потерпіла сторона заперечує щирість каяття засудженої ОСОБА_7 , однак позиція потерпілої сторони не може бути визначальною при визначенні розміру покарання, однак має враховуватися наряду з іншими обставинами. Апеляційний суд з розумінням ставиться до того, що душевний біль потерпілої сторони є нестерпним та невгамовним, з огляду на тілесні ушкодження, отримані потерпілим неповнолітнім ОСОБА_9 , та йому важко знайти матеріальний вираз.

Однак вирок суду першої інстанції, яким вирішено цивільний позов та визначено розмір морального відшкодування в 500 000 гривень, з боку потерпілого не оскаржений, ОСОБА_7 на час ухвалення вироку відшкодувала 170 000 грн моральної шкоди ( квитанції від 25 травня 2021 року - на суму 15 000 грн, від 27 травня 2025 року - на суму 15 000 грн, від 02 червня 2021 року на суму 5 000 грн, від 10 червня 2021 року - на суму 5 000 грн, від 18 червня 2021 року на суму 2 000 грн, від 23 червня 2021 року на суму 5 000 грн, на суму 10 000 грн, від 21 липня 2021 року на суму 5 000 грн, від 20 серпня 2021 року на суму 5 000 грн, від 30 вересня 2025 року на суму 56 350 грн для здійснення операції (із видатковою накладною від 29 вересня 2021 року), від 17 червня 2022 року - на суму 37 850 грн, від 07 липня 2022 року на суму 120 000 грн, (а. с. 40 - 55, том 6), а матеріальна шкода відшкодована повністю, в результаті чого до винесення вироку у справі сторона потерпілого відмовилася від вимог про стягнення матеріальної шкоди та в цій частині цивільний позов залишено без розгляду.

Також слід врахувати і те, що від ухвалення 01 грудня 2022 року оскаржуваного у справі вироку обвинуваченій ОСОБА_7 встановлена ІІІ група інвалідності (а.с. 134-137, том 4), вона і на сьогодні позитивно характеризується за місцем роботи: працює у ФОП ОСОБА_33 на посаді оператора з уведення даних в ЕОМ (а.с. 39, том 6), вона має неповнолітню доньку ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 на а. с. 66, том 2), а батько дитини - ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 на а. с. 163, том 5). Починаючи з 03 червня 2024 року по 22 травня 2025 року ОСОБА_7 відбувала покарання у виді обмеження волі в ДУ «Збаразька виправна колонія (№ 63)», а після звільнення з колонії (у зв`язку із скасуванням постановою Верховного Суду від 22 травня 2025 року ухвали Вінницького апеляційного суду від 26 березня 2024 року), сплатила потерпілому 10 000 грн, на підтвердження чого надала платіжну інструкція від 11 червня 2025 року на суму 5 000 грн, платіжна інструкція від 22 липня 2025 року на суму 5 000 грн (а. с. 54 55, т.6).

Отже перераховані вище обставини в силу приписів частини 2 статті 66 КК України є такими, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 та в сукупності з наведеними даними про її особу, з урахуванням вчиненого нею кримінального правопорушення, позиції потерпілої сторони, на переконання апеляційного суду, дають обґрунтовані підстави зменшити ОСОБА_7 строк призначеного покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України та визначити його у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність зменшення строку додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами з 8 років до 3 років, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до санкції частини 2 статті 286-1 КК України, суд зобов`язаний застосувати до винної особи додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до восьми років. Вирішуючи питання про визначення ОСОБА_7 8 років позбавлення права керування транспортними засобами за ч. 2 ст.286-1 КК України, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги статті 65 КК України щодо призначеного покарання, з даними висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відтак вирок підлягає відповідно зміні в частині призначеного основного покарання.

Застосування ст. 72 КК України (зарахування попереднього ув`язнення та відбування покарання у виді обмеження волі) є обов`язковим при обчисленні строку покарання.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу затримана від 24 травня 2021 року ОСОБА_7 була затримана 24 травня 2021 року о 16 годині 50 хвилин.

З довідки про звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що обвинувачена перебувала в ДУ «Вінницька УВП (№ 1) з 24.05.2021 по 27.05.2021.

З урахуванням положень частини 5 статті 72 КК України, ОСОБА_7 необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі: з дня її фактичного затримання за підозрою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, тобто з 24.05.2021 року та по 27.05.2021 включно, тобто по дату звільнення з ДУ «Вінницька УВП (№ 1)» у зв`язку з внесенням застави.

Згідно листа ДУ «Збаразька виправна колонія (№ 63)», ОСОБА_7 , 1978 року народження, відбувала покарання у виді обмеження волі з 03 червня 2024 року та 23 травня 2025 року звільнена з державної установи «Збаразька виправна колонія (№ 63)» (а.с. 3, том. 6).

Таким чином, відповідно до положень частини 1 та 5 статті 72 КК України, слід зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання період її відбування покарання у виді обмеження волі в ДУ «Збаразька виправна колонія (№ 63)» з 03 червня 2024 року по 22 травня 2025 року, з розрахунку два дні обмеження волі дорівнює одному дню позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за частиною 2 статті 286-1 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 8 (вісім) років.

Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_7 рахувати з дня її затримання на виконання вироку суду, що набрав законної сили.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання період її тримання під вартою під час досудового розслідування з 24 травня 2021 року по 27 травня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання період її відбування покарання у виді обмеження волі в ДУ «Збаразька виправна колонія (№ 63)» з 03 червня 2024 року по 22 травня 2025 року, з розрахунку два дні обмеження волі дорівнює одному дню позбавлення волі.

В решті вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Відповідно до частини 4 статті 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4