ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №619/3283/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1060/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.336 КК України
УХВАЛА

Іменем України

07 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженняапеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 06.02.2025 року стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Довжик Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ст. 336 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , перебуваючи як солдат запасу з 11.06.2006 на загальновійськовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами медичного огляду, визнаний 08 вересня 2023 року військово- лікарською комісією при КНП «Золочівська лікарня» Золочівської селищної ради, придатним до військової служби. На виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03.03.2022 № 2105-ІХ, Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 17.05.2022 № 342/2022, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації" від 22.05.2022 № 2264-ІХ, Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 12.08.2022 № 574/2022, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації " від 15.08.2022 №2501- IX, Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 07.11.2022 № 758/2022, Закону України "Про затвердження Указу Президента України" Про продовження строку проведення загальної мобілізації" від 16.11.2022 №2739-ІХ, Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06.02.2023 № 59/2023, Закону України "Про затвердження Указу Президента України" Про продовження строку проведення загальної мобілізації № 255/2023 від. 01.05.2023" від 02.05.2023 3058-ІХ, Закону України "Про затвердження Указу Президента України" Про продовження строку проведення загальної мобілізації № 452/2023 від. 26.07.2023" від 27.07.2023 3276-ІХ, Закону України "Про затвердження Указу Президента України" Про продовження строку проведення загальної мобілізації № 735/2023 від. 06.11.2023" від 08.11.2023 3430-ІХ, Закону України "Про затвердження Указу Президента України" Про продовження строку проведення загальної мобілізації № 50/2024 від. 05.02.2024" від 06.02.2024 №3564-ІХ, ч. 9 ст. 1, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, ОСОБА_7 , 19 грудня 2023 року, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , будучи попередженим співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, отримав повістку від працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зобов`язувала його з`явитись 22.12.2023 о 06:40 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для подальшого відправлення до військової частини у команді НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період. Однак, ОСОБА_7 , усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не з`явився без поважних причин у визначений термін та час, у пункт збору до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для відправлення у команді НОМЕР_1 до військової частини для проходження військової служби за мобілізацією, чим порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації і тим самим ухилився від військової служби під час мобілізації, на особливий період.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати і призначити новий судовий розгляд. Оскільки вважає, що на стадії досудового розслідування та при судовому розгляді кримінального провадження було грубо порушено його право на захист, тому що він не розумів суті обвинувачення та його наслідків.

Обвинувачений, в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Клопотання про розгляд справи за його обов`язковою участю до суду не надходило тому відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення процесуального становища обвинуваченого то апеляційний розгляд проводився без участі ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно правил ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності, і достатності, у їх сукупності оцінки з точки зору достатності для висновку про доведеність вини.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ці вимоги закону при постановленні вироку судом першої інстанції були дотримані.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, місцевий суд проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Приписами статті 392 КПК України регламентовано, що рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення за обставин вказаних у вироку, стверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При цьому, посилання сторони захисту в апеляційній скарзі про недоведеність вини обвинуваченогоОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вони спростовується сукупністю наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, які були досліджені судом першої інстанції і, яким була надана відповідна юридична оцінка в розумінні ст. 94 КПК України.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема: показаннями свідківОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які допитані в суді першої інстанції.

Отже, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини підтверджується наступними даними, отриманими:

- з повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.12.2023 про кримінальне правопорушення за ст. 336 КК України щодо ОСОБА_7 , адресоване ВП №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області (а. с. 48);

- з копії військового квитка серії НОМЕР_2 від 11.06.2009, за відомостями якого ОСОБА_7 22.12.2023 призваний у Збройні сили України на підставі Указу Президента України № 735/2023 від 06.11.2023 за мобілізацією (а. с. 51 - 53);

- з дублікатів повісток на відправку на ім`я ОСОБА_7 про явку 24.11.2024, 22.12.2024 для подальшого відправлення до військової частини у команді НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період, які отримані ним особисто 20.11.2024 о 16 год 58 хв, 19.12.2023 об 11 год 15 хв, про що свідчить особистий підпис обвинуваченого (а. с. 54 - 55);

- з довідки № 2 військово-лікарської комісії, за відомостями якої проведено медичний огляд ВЛК при КНП «Золочівська лікарня» Золочівської селищної ради 06.04.2023 ОСОБА_7 . На підставі ст. 79в графи ІІ Розкладу хвороб є обмежено придатним до військової служби у воєнний час (а. с. 56);

- з відомостей журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_4 , де під №241 міститься запис від 21.03.2023 щодо ОСОБА_7 (а. с. 57 - 58);

- з відомостей Книги протоколів засідань медичної комісії оглядів військовозобов`язаних солдат, сержантів ІНФОРМАЦІЯ_4 , де під № 2 від 06.04.2023 міститься запис про те, що ОСОБА_7 на підставі ст. 79 «в» графи ІІ обмежено придатний до військової служби у воєнний час (а. с. 59 - 60);

- з відомостей Журналу вручення мобілізаційних розпоряджень військовозобов`язаним, призначеним у команди ІНФОРМАЦІЯ_5 , де під № 26 міститься запис про те, що солдат ОСОБА_7 20.11.2023 отримав повістку на 24.11.2023, під № 54 міститься запис про те, що солдат ОСОБА_7 19.12.2023 отримав повістку на 22.12.2023, ознайомлений з відповідальністю за порушення правил військового обліку, про що свідчить його особистий підпис (а. с. 61 - 63);

- з розписок ОСОБА_7 про отримання повісток про явку за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 09.03.2023, 28.03.2023, 03.04.2023, 06.04.2023 (а. с. 64).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні докази, які на думку апеляційного суду є послідовними та узгоджуються між собою, а також містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню, в основу вироку, та доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення.

Проаналізувавши вищевказані докази як окремо кожен так і у їх сукупності, колегія суддів вважає, що ними доводяться ті обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст. 91 КПК України.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду належними і допустимими доказами в розумінні ст. ст. 85, 86 КПК України.

При цьому, апеляційні доводи обвинуваченого про те, що при розгляді кримінального провадження було порушено право на захист, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону не підтверджуються матеріалами кримінального провадження..

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України, суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадку, якщо обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може залучити його самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Згідно зі ст. 12 КК України, злочини, за вчинення яких обвинувачується ОСОБА_7 відносяться до не тяжких злочинів, а тому участь захисника при розгляді кримінального провадження є не обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час досудового та судового розгляду обвинувачений не заявляв клопотання про необхідність залучення захисника, хоча таке право йому роз`яснювалось.

Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що в оскаржуваний вирок містить взаємовиключні твердження, що свідчить про його необґрунтованість. Обвинувачений звертає увагу на те, що у вироку вказується, що «за результатами медичного огляду, визнаний 08 вересня 2023 року військово- лікарською комісією при КНП «Золочівська лікарня» Золочівської селищної ради, придатним до військової служби.», а також, що «довідкою № 2 військово-лікарської комісії, за відомостями якої проведено медичний огляд ВЛК при КНП «Золочівська лікарня» Золочівської селищної ради 06.04.2023 ОСОБА_7 . На підставі ст. 79 в графи ІІ Розкладу хвороб є обмежено придатним до військової служби у воєнний час».

Так, відповідно до ст. 65 Конституції України захист вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Такі положення основного закону дублюються в ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року - на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого Указом Президента України продовжено.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України - оголошено про проведення загальної мобілізації.

За положеннями Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Умисне ухилення від такого обов`язку під час війни створює негативні наслідки та тенденції в суспільстві та підриває обороноздатність держави.

Вимогами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Таким чином, чинне законодавство визначає, що громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. При цьому, слід зазначити, що у законодавстві жодним чином не визначено такого поняття як «бойова повістка», як про це зазначає захисник обвинуваченого.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, зокрема до військового комісаріату для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, тобто коли військовозобов`язаний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України є особа що підлягає мобілізації. Це є громадяни, що підлягають на час мобілізації призову на військову службу і отримали повістку або мобілізаційне розпорядження.

Апеляційний суд звертає увагу, що чинним законодавством встановлено ряд поважних причин, за яких громадяни України можуть не з`явитися до РТЦК, за наявності підтверджуючих документів, а саме: смерть близького родича, хвороба або необхідність догляду за хворими близькими родичами, здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття, потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову і стала перешкодою своєчасному прибуттю.

Разом з тим, даних про такі обставини обвинуваченим не надано а ні суду першої інстанції, а ні апеляційному суду.

Беручи до уваги викладене колегія суддів вважає, що вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, викладені в поданій апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду провадження, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції за положеннями ст. 412, 415 КПК України, як про це просить сторона захисту, оскільки спростовуються сукупністю досліджених судом доказів та наведеними мотивами.

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі сторони захисту, а тому, їх слід залишити без задоволення, а вирок - без змін.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 06.02.2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді