печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ГРУП ІРПІНЬ» про скасування арешту майна накладеного, у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 року,

ВСТАНОВИВ :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ГРУП ІРПІНЬ» про скасування арешту майна накладеного, у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 року, зокрема на: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вулиця Соборна, будинок 105-б, який є власністю товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ГРУП ІРПІНЬ».

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано та з порушенням приписів ч. 10 ст. 170 КПК України. Сторона обвинувачення не надала доказів, що майно, на яке накладено арешт, є предметом кримінального правопорушення чи здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, як і не надано доказів того, що товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ГРУП ІРПІНЬ» чи його посадові мають яке небудь відношення до даного кримінального провадження.

Накладений арешт, застосований щодо юридичної особи, посадові особи та учасники, засновники якої, не мають жодного процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні.

У зв`язку із викладеним та відсутністю об`єктивних підстав вважати, що майно є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 року, накладений з метою збереження речових доказів, арешт підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 направив на адресу суду заяву, згідно якої на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав. Клопотання підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити.

Прокурор щодо задоволення вимог клопотання заперечує в повному обсязі, в обгрунтування своєї позиції направив на адресу суду письмові заперечення.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001170 від 20.08.2019 за ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 240, ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, на виконання свого злочинного плану, діючи умисно, скоординовано за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного заволодіння державним майном, невстановлені на даний час службові особи Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофтур», «Укрпрофоздоровниця», та створених ними суб`єктів господарювання, за попередньою змовою з іншими особами організували подачу до відповідного структурного підрозділу Київської міської державної адміністрації заяв про оформлення права колективної власності та додатків до них для подальшого, незаконного отримання свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна, що перебуває в їх (Федерації професійних спілок України, акціонерних товариств «Укрпрофтур», «Укрпрофоздоровниця», та створених ними суб`єктів господарювання, тощо) віданні, за відсутності правовстановлюючих документів на це майно.

Таким чином дії осіб, причетних до реалізації вищезазначеної схеми осіб, спрямовані на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а також на приховання і маскування незаконного походження таких доходів, володіння ними, прав на такі доходи, джерел їх походження, а так само пов`язані із набуттям, володінням та використанням доходів, одержаних злочинним шляхом.

Встановлено, що Федерація професійних спілок України є засновником ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на 92,92 % та ПрАТ «Укрпрофтур» на 96 %.

Актом прийому-передачі майна Федерації незалежних профспілок України у власність Акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» з додатком від 24.01.1992 передано ряд незаконно набутого нерухомого майна.

Під час проведення слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування отримано відомості про об`єкти незаконно відчужено нерухомого майна ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» третім особам.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/8003/24-к від 20 березня 2024 року у межах кримінального провадження № 0001170 від 20.08.2019 року накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування зокрема на: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вулиця Соборна, будинок 105-б, який є власністю товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ГРУП ІРПІНЬ».

Так, у відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2024 року при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що вказане нерухоме майно, що належать заявнику можуть бути предметом злочину, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Крім того, зазначеною ухвалою встановлено, що втручання держави у право володіння майном у вказаному конкретному випадку є законним і обґрунтованим та виправданим.

Слідчий суддя погоджується, що в даному випадку існують обставини для встановлення такого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту з метою збереження речових доказів та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна, в подальшому може призвести до негативних наслідків для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на майно, яке перебуває у власності товариства в частині користування зазначеним об`єктом нерухомого майна.

Підозра посадовим особам товариства не пред`явлена, відомостей щодо заявленого цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено, як і не встановлено розміру збитків у вигляді тяжких наслідків, які нібито заподіяні державі, оскільки доказів такого слідчому судді не надано.

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів, що товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ГРУП ІРПІНЬ» має яке-небудь відношення до кримінальних правопорушень або, що саме посадовими особами товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ГРУП ІРПІНЬ» вчинені інкриміновані кримінальні правопорушення, відповідно - відсутні підстави відповідальності товариства за незаконні дії третіх осіб.

Вказаний арешт накладено слідчим суддею з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки слідчим суддею при накладенні арешту встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Отже, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

З урахуванням вказаного вважаю, що в силу принципу змагальності сторін заявником не доведено, що арешт в частині заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном, було накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, з чим КПК пов`язує підстави для скасування арешту майна, а тому підстави для задоволення вимог клопотання відсутні.

Отже, враховуючи вказане, слідчий суддя доходить висновку про наявність обгрунтованих підстав вважати, що існуюча правова підстава для арешту об`єкту нерухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ГРУП ІРПІНЬ» є доцільною на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження в частині користування зазначеним майном, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, а також з урахуванням принципів розумності та співмірності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, наслідки накладеного арешту для третіх осіб, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне користування заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, в частині користування такими свердловинами не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 1-35, 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ГРУП ІРПІНЬ» про скасування арешту майна накладеного, у кримінальному провадженні № 0001170 від 20.08.2019 року - задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений в межах кримінального провадження № 0001170 від 20.08.2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2024 року у справі №757/8003/24-к, в частині встановленої заборони користування об`єктом нерухомого майна за реєстраційним номером 109, який розташований за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вулиця Соборна, будинок 105-б та є власністю товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ГРУП ІРПІНЬ», при цьому залишивши заборону відчуження та розпорядження вказаним майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1