ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2163/25 Справа № 183/3369/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000185 за апеляційною скаргою прокурора Самарівської окружної прокуратури, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 безпідставно були перекваліфіковані з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що обвинувачений вчиняв цілеспрямовані дії за власною волею, усвідомлював зміст і характер вчинених дій, бажав завдати удар з такою силою і саме в той життєво важливий орган, ураження якого і призвело до заподіяння смерті. Встановлені судом обставини не містять відомостей про те, що обвинувачений не усвідомлював розвитку причинного зв`язку між його діянням і заподіяною смертю.

Вважає, що суд дійшов хибного висновку про відсутність у обвинуваченого умислу на заподіяння смерті потерпілому, посилаючись на зміст показів самого обвинуваченого.

Стверджує, що про наявність прямого умислу ОСОБА_8 на вчинення вбивства потерпілого свідчить сукупність всіх фактичних обставин вчиненого ним діяння, зокрема: знаряддя злочину - ніж; спосіб нанесення - в життєво важливий орган - шию; характер і локалізація тілесних ушкоджень, що свідчать про силу удару, які спричинили тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Фактичні обставини справи також не вказують на наявність у обвинуваченого мотиву залякування потерпілого.

Зазначає, що обвинувачений не намагався надати першу медичну допомогу, викликати медичних працівників, а навпаки, забороняв це зробити свідку ОСОБА_9 .

Стверджує, що умисел на вбивство підтверджується показами свідка ОСОБА_10 .

Окрім того, судом вибірково взято до уваги показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які у своїй сукупності свідчать про бажання настання смерті потерпілого ОСОБА_11 , що підтверджується також протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, однак судом як під час підготовчого судового засідання, так і під час судового розгляду справи не було роз`яснено обвинуваченому його право на розгляд провадження колегіальним складом суду.

Зазначає, що судом за власною ініціативою змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, однак, в порушення вимог ч. 3 ст. 338 КПК України, судом не роз`яснено потерпілій її право підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі за ч. 1 ст. 115 КК України.

Також судом при призначенні покарання не було враховано, що ОСОБА_8 з 2007 року вчинив ряд умисних злочинів, за які був засуджений до позбавлення волі, ніяких висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність, кримінальне правопорушення вчинив у стані алкогольного сп`яніння.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.03.2024 року, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць; також вирішено питання щодо речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, 05.02.2024 року приблизно о 15.00 годині ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебували у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , де разом розпивали алкогольні напої.

В ході спільного вживання алкогольних напоїв, у ОСОБА_8 виник словесний конфлікт з ОСОБА_11 , який вдалося зупинити та вказані особи продовжили спільно вживати алкогольні напої.

Далі, 05.02.2024 року приблизно о 16.50 годин, між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , повторно виник словесний конфлікт, в результаті чого ОСОБА_8 завдав одного удару кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_11 , на що останній почав нецензурно виражатися в бік ОСОБА_8 , та в ході даного спілкування у ОСОБА_8 виник непрямий умисел на завдання ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій непрямий умисел, 05.02.2024 року приблизно о 16.52 годин, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , взяв зі столу кухонний ніж та діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, тримаючи ніж у лівій руці лезом до низу, наніс один удар справа наліво зверху вниз в область шиї ОСОБА_11 з лівої сторони, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани шиї зліва, з пораненням лівої внутрішньої яремної вени та проникаюча рана у ліву плевральну порожнину (лівобічний пневмоторакс повітря у плевральні порожнині), яка ускладнилася розвитком лівосторонньої нижньодольової пневмонії, з лівостороннім серозно-фібринозним плевритом, що призвело до легенево-серцевої недостатності та інтоксикації. Вказані тілесні ушкодження, у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя та призвели до смерті ОСОБА_11 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у хірургічному відділенні КП «Новомосковська ЦРЛІЛ».

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, а саме в частині не роз`яснення обвинуваченому його права на розгляд справи колегіальним складом суду та в частині того, що судом неправильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ч. 4 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Таким чином, залежно від волевиявлення обвинуваченого у справах цієї категорії може застосовуватись одна з двох альтернативних судових процедур: загальний порядок судового розгляду суддею одноособово, та колегією у складі трьох професійних суддів.

Така альтернативність покликана сприяти дотриманню балансу між економією процесуальних засобів і гарантіями дотримання прав особи у кримінальному судочинстві.

Можливість вибору між одноособовим та колегіальним складом розгляду кримінального провадження передбачає обов`язок держави в особі її уповноважених органів та службових осіб забезпечити свободу цього вибору та його практичну реалізацію.

Отже, розгляд кримінального провадження судом першої інстанції колегіально у складі трьох суддів, покликаний забезпечити додаткові гарантії особам, обвинуваченим у вчиненні особливо тяжких злочинів.

Крім того, інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього колегіальним складом суду ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки в такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Право на розгляд кримінального провадження колегіальним складом суду є додатковою гарантією неупередженого та справедливого судового розгляду, та невід`ємною складовою права обвинуваченої особи на захист.

Недотримання зазначених вимог закону є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки може перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому вказане кримінальне правопорушення з огляду на положення ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.

Однак, за результатом перевірки матеріалів кримінального провадження, а саме звукозапису судового засідання від 22.04.2024 року, колегією суддів встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції не виконав імперативної вимоги, визначеної у ч. 4 ст. 315 КПК України, та не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_8 його право на розгляд провадження колегіальним складом суду.

Більше того, право на колегіальний розгляд кримінального провадження не було роз`яснене обвинуваченому аж до завершення судового розгляду, та ухвалення обвинувального вироку, що свідчить про те, що судом кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Допущені порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними і такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, є такими, що могли істотно вплинути на обґрунтованість та вмотивованість прийнятого судового рішення, а тому є підставою для скасування вироку, у зв`язку з чим висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 є передчасними.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу. Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права та законність, дотримання яких не було забезпечено судом під час розгляду кримінального провадження.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості постановити кінцеве рішення у цьому кримінальному провадженні, зважаючи на допущене судом істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: не роз`яснення обвинуваченому його права на колегіальний розгляд справи, а тому з огляду на викладене та з урахуванням загальних засад кримінального провадження і з метою забезпечення права обвинуваченого на захист, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі ст. 412, 415 КПК України.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, встановити фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, перевірити інші доводи апеляційної скарги прокурора, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Відповідно до положень п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 419 КПК України, в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції зазначаються мотиви прийнятого рішення, в тому числі в частині запобіжного заходу, а в резолютивній частині - рішення щодо запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому підлягає продовженню, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, при цьому враховуються дані про особу обвинуваченого, а саме, що він не одружений, раніше не судимий, має постійне місце проживання, не працює, тому продовжують існувати ризики, що були підставою для продовження строку запобіжного заходу можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні (а.п.88-92 т.2), оскільки розгляд провадження триває.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Самарівської окружної прокуратури, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року щодо ОСОБА_8 - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання, але не більше як на 60 днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4