провадження №1-кп/947/888/25
У Х В А Л А

27 травня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальних провадженнях № 0000173 від 07.02.2025 року, №0000160 від 04.02.2025 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора.

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.186 КК України.

27.05.2025 року прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування якого, зокрема зазначив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а тому наявні ризики, передбачені у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, тому, перебуваючи на волі останній, буде мати можливість переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільно небезпеку злочину, перебуваючи на волі ОСОБА_3 може вжити заходи щодо незаконного впливу, як безпосередньо так і опосередковано на свідків, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити свідків, які в подальшому будуть допитуватися безпосередньо судом, змінити показання на свою користь, до дачі неправдивих показань та викривлення обставин, які підлягають доказуванню;

5) вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки будучи особою, яка маючи судимість за вчинення корисного тяжкого злочину, в період іспитового строку, вчинив новий корисний тяжкий злочин, після чого був умовно достроково звільнений від відбування покарання для проходження військової служби, та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого корисного та особливо тяжкого злочинів.

Стверджував, що враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тримання під вартою буде дієвим, з урахуванням характеру, способу, тяжкості злочину, у вчиненні якого особа обвинувачується, враховуючи вищевказані доводи, що свідчать про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виключає застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та обґрунтовує застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважав, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить попередження вказаним ризикам, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення.

Посилаючись на викладене, керуючись, зокрема ст.ст.131, 132, 176 - 178, 183, 184, 194 КПК України, просив суд продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , із триманням останнього в державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

2. Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні, прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений та захисник проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували. Захисник зокрема зазначила, що прокурором не надано доказів на підтвердження існування зазначених у клопотанні ризиків, а тому вони є необґрунтованими. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а саме: дружину та трьох дітей, які залишилися самі після затримання обвинуваченого. Обвинувачений приймав участь у бойових діях. Просила змінити тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з метою повернення до родини та визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242240 грн.

3. Мотиви та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 08.02.2025 року, до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому було продовжено судом до 01.06.2025 року включно.

При цьому, під час продовження обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, було враховано наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, все ж таки продовжують існувати та не зменшилися, а саме:

-) щодо п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання, тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 7 років до 15 років. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

-) щодо п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд по суті не розпочато, судом не допитані свідки сторони обвинувачення. В той же час, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст.615 цього Кодексу.

-) щодо п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 , будучи особою, яка маючи судимість за вчинення корисного тяжкого злочину, в період іспитового строку, вчинив новий корисний тяжкий злочин, після чого був умовно достроково звільнений від відбування покарання для проходження військової служби, та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого корисного та особливо тяжкого злочинів.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Тож, суд робить висновок, що існування обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину у сукупності з існуючими ризиками, передбаченими п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого та визначити заставу як альтернативний запобіжний захід, а є достатньою підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

На думку суду, тривалість застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинуваченого під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії вчиненню кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи в умовах воєнного стану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 199, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника в частині зміни запобіжного заходу на домашній арешт та визначення розміру застави відмовити.

2. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25 липня 2025 року включно.

3. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

4. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1