Справа № 206/2018/25
Провадження № 1-кп/206/287/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 колегія суддів Самарського районного суду міста Дніпра, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі м.Дніпро клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000435 від 01.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

14.04.2025 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000435 від 01.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, посилаючись на те, що ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2025 ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.05.2025 включно, строк якого наразі спливає.

На даний час ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 не зменшились та існують на теперішній час, оскільки під час судового розгляду досі наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування обвинуваченого від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити нові кримінальні правопорушення та/або продовжити свою злочинну діяльність.

З метою попередження вказаних ризику, необхідно останньому продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підставами вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду є те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, а саме на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Також, встановлено, що обвинувачений мав зв`язки із представниками спеціальних служб РФ, які беруть участь у збройному конфлікті, збройній агресії проти України та громадянами, які з ними співпрацюють та надають підтримку у проведенні підривної діяльності проти України та які на теперішній час вчинюють особливо тяжкі злочини та військові операції на території України, що дає підстави вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відставою вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, що на даний час не припинена злочинна діяльність усіх спільників ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення, і яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Підставою вважати, що ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення є те, що злочинна діяльність ОСОБА_7 була спрямована на вчинення злочину проти національної безпеки України, а тому перебуваючи на волі, він може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, його дії можуть потягнути тяжкі наслідки, в т.ч. для життя цивільних осіб.

3 огляду на викладене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних діянь ОСОБА_7 , слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку обвинуваченого, а тому відповідно вимог ст. ст. 197, 199 КПК України останньому необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Від захисника ОСОБА_6 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому захисник вказав, що судом розпочато розгляд справи по суті, допитаний обвинувачений та досліджено частину письмових доказів сторони обвинувачення, та послався на практику Європейського суду з прав людини, що ризики які існували на початковій стадії досудового розслідування із спливом часу знижуються та зникають.

Заслухавши прокурора, який підтримав своє клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт або на особисте зобов`язання з покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених законодавством, підтримавши раніше подане клопотання, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, відповідно до ч. 2 ст. 111 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

12.12.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК У країни.

13.12.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.02.2025 включно.

31.01.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 12.03.2025 включно.

11.03.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 09.05.2025 включно.

Строк дії ухвали закінчується, а на даний час ризики, передбачені п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, який був наявний при обранні запобіжного заходу не змінився. Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, судом встановлено, що доводи прокурора, викладені в клопотанні, є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини справи виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Клопотання прокурора узгоджується з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

За таких умов, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначені висновки суду засновані, перед усім, на тому, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, є працездатним, але непрацюючим, неодружений, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого, що свідчить про те, що, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому вказані підстави виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів.

Колегія суддів вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на переховування від суду, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів не вбачає можливості задовольнити клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт або особисте зобов`язання, оскільки відомості щодо місця мешкання ОСОБА_7 та наявність у останнього міцних соціальних зв`язків суду не були надані.

З врахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, без можливості внесення застави, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст.131, 132, 176-177, 182-184, 331, 350 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або на особисте зобов`язання - відмовити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, продовжити строком на 60 днів, а саме: з 06.05.2025 року по 05.07.2025 року включно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3