Провадження №: 1-кп/336/675/2025
У Х В А Л А

1 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 , захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 111 КК України, ч.1 ст. 258 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_8 заявив відвід своєму захиснику ОСОБА_6 через те, що вони мають непорозуміння при узгодженні правової позиції захисту.

Захисник ОСОБА_6 підтримав заяву щодо його відводу, пояснюючи суду це тим, що його позиція захисту не співпадає з позицією захисту, обраною обвинуваченим ОСОБА_8 .

У судовому засіданні прокурор заперечив на відвід як на безпідставний.

Інших заперечень не надійшло.

Перевіривши доводи заяви про відвід, суд дійшов висновку про те, що остання не підлягає задоволенню.

При вирішенні заявленого відводу захисника суд керується наступним.

Конституційні приписи, а саме ст. 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.

Статтею 20 КПК України, що розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.

Статтею 78 КПК України визначено, що захисником, представником не має права бути особа, яка брала участь у цьому ж кримінальному провадженні як слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач.

Вказаною статтею законодавцем передбачено, що особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник також у випадках:

1) якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги;

2) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або його анулювання) в порядку, передбаченому законом;

3) якщо вона є близьким родичем або членом сім`ї слідчого, прокурора, потерпілого або будь-кого із складу суду.

При цьому, яких-небудь достовірних відомостей про наявність законних підстав для відводу захисника, передбачених ст. 78 КПК України,встановлено не було.

Обвинувачений заяву про відвід мотивував лише непорозумінням при узгодженні із захисником правової позиції захисту.

Проте, виходячи з підстав, визначених ст. 78 КПК України для відводу захисника, такі аргументи вказують на безпідставність заявленого відводу з урахуванням наступного.

Право на захист обвинуваченого забезпечується, зокрема, нормами КПК України, які регламентують обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні (ст. 49, 52 КПК України).

Так, відповідно до ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Так, видане центром надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокату ОСОБА_6 доручення для здійснення захисту за призначенням обвинуваченого діє до закриття кримінального провадження; закінчення останнього судового провадження з перегляду судових рішень; використання всіх національних засобів правового захисту.

При цьому, за практикою Європейського суду з прав людини останній розглядає право вибору адвоката як не абсолютне, тобто як таке, що може зазнавати обмежень з метою належного відправлення справедливого правосуддя. Європейський суд з прав людини у низьці рішень обґрунтовує застосування обмежень права вибору захисника, перш за все при наданні безоплатної правової допомоги. У цьому випадку основним критерієм є інтерес правосуддя.

На виконання цього виданого доручення захисник ОСОБА_6 неодноразово приймав участь у судових засіданнях та заперечував в інтересах обвинуваченого на клопотання сторони обвинувачення.

Такі послідовні дії захисника вказують на здійснення ефективного захисту та вчинення ним відповідних процесуальних дій в інтересах обвинуваченого, незважаючи на відсутність між ними порозуміння такого тісного характеру, якого прагне обвинувачений.

Примірною є справа «Круассан проти Німеччини», де Європейський суд відзначив, що уникнення пауз або перерв відповідає інтересам правосуддя і цілком може виправдати призначення адвоката всупереч побажанням обвинуваченого (див. рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Круассан проти Німеччини» (Croissant v. Germany), п. 28, Series A № 237 B). У цьому ж рішенні Суд наголошує, що стаття 6 пункт 3 (с) Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає право будь-якого обвинуваченого на допомогу захисникам на свій вибір. Проте, і, незважаючи на значення довірчих відносин між адвокатом і клієнтом, не слід надавати цьому праву абсолютний характер. Воно неминуче піддається певним обмеженням в питанні безоплатної юридичної допомоги, коли судам належить право вирішувати, чи вимагають інтереси правосуддя надання обвинуваченому захисника, призначеного безкоштовно.

З урахуванням зазначеної позиції ЄСПЛ, призначаючи адвоката, національний суд повинен, безумовно, враховувати побажання обвинуваченого. Однак інтереси обвинуваченого можливо обійти, якщо існують достатні підстави вважати, що інтереси правосуддя цього вимагають (див. рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Круассан проти Німеччини» (Croissant v. Germany), п. 29, Series A № 237 B).

На думку суду, з боку обвинуваченого ОСОБА_8 свідомо вчиняються спрямовані на затягування судового процесу, як то: відмова від призначеного захисника, відмова узгоджувати спосіб захисту з призначеним захисником, в чому суд вбачає зловживання правом на захист, що протирічить інтересам правосуддя, призводить до затягування розгляду справи.

За встановлених обставин, вбачається, що подана заява про відвід являється безпідставною та такою, що суперечить фактичним обставинам справи, а тому з метою забезпечення права на захист обвинуваченого, суд дійшов переконання, що заявлений відвід захисника слід залишити без задоволення.

Обвинуваченому суд нагадує його право самостійно обрати захисника та залучити його до участі у кримінальному провадженні на будь-якій стадії судового процесу.

На підставі ст. 47, 48, 52, 77, 80, 81, 83, 350 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задовленні заяви обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід захиснику ОСОБА_6 .

Визначення часу та дати оголошення повного тексту ухвали 14-00 год. 01.09.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2