Ширяївський районний суд Одеської області
03.07.2025 Справа №: 518/983/23 Провадження № 1-кп/518/12/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ширяєве об`єднане кримінальне провадження № 0000141 від 03 березня 2023 року та №0000529 від 16 вересня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В середині жовтня 2022 року, приблизно о 19:00 годині, ОСОБА_4 , 2008 року народження, прибув до садиби, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_8 , 1975 року народження. Маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, таємно через хвіртку зайшов на територію вказаної садиби.

В подальшому, ОСОБА_9 , реалізуючи свій протиправний умисел, зняв лист шиферу з даху одноповерхової будівлі літньої кухні, пошкодив стелю будівлі і через отвір у стелі проник до приміщення літньої кухні. Із приміщення літньої кухні ОСОБА_9 умисно, із корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який набрав чинності з 07.03.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, продовженого з 25.05.2022 - Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, 23.08.2022 Указом Президента України від 12.08.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, викрав, попередньо розібравши по запчастинам, спортивний гірський велосипед марки «AZIMUT», темно-зеленого кольору, з надписом на рамі «MAGNUM AZIMUT», вартістю 8000 гривень, який належав ОСОБА_8 та з викраденим майном покинув місце події, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на суму 8000 гривень.

Вказані дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, 27.02.2023 приблизно о 19:00 годині, ОСОБА_4 , прибув до садиби, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_8 , 1975 року народження. Маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, таємно через хвіртку зайшов на територію вказаної садиби.

В подальшому, ОСОБА_9 , реалізуючи свій протиправний умисел, зняв скло з віконної рами житлового будинку та за допомогою монтировки частково розігнув металеву решітку, яка знаходилась на віконній рамі, після чого через вікно проник до житлового будинку. В одній із кімнат будинку ОСОБА_9 , умисно із корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, який набрав чинності з 07.03.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, продовженого з 25.05.2022 - Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, 23.08.2022 Указом Президента України від 12.08.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, викрав майно ОСОБА_8 , а саме: плазмовий телевізор марки «SONY», вартістю 19 300 гривень та радіо-магнітофон «XING», вартістю 700 гривень. З викраденим майном покинув місце події, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 20 000 гривень.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, поєднана з проникненням у житло, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, 24.02.2023 приблизно о 18.00 годині, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне проникнення до господарської будівлі, з метою огляду наявного в ній майна, прибув до садиби, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_8 . Перебуваючи на території даної садиби, ОСОБА_4 підійшов до дверей господарської будівлі та відігнувши нижню металеву частину дверей почав світити в середину приміщення ліхтарем власного мобільного телефону. ОСОБА_4 побачив, що біля дверей знаходиться пластикова каністра з бензином та садовий інвентар. Бажаючи дізнатися яке ще майно знаходиться в будівлі, ОСОБА_4 підійшов до вікна господарської будівлі, зняв скло з віконної рами та частково розігнув вбудовану у віконну раму металеву решітку.

Після цього ОСОБА_4 просунув в господарську будівлю голову та верхню частину тіла. Для огляду приміщення, в якому було відсутнє освітлення, ОСОБА_4 , знаючи, що в приміщенні є ємність з легкозаймистою речовиною, усвідомлюючи настання небезпечних наслідків, вирішив за допомогою сірників підпалити пляжну парасолю, яка знаходилась в господарській будівлі, щоб освітити приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, а саме підпалу, не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, ОСОБА_4 умисно підпалив пляжну парасолю та поклав її на легкозаймисту пластикову миску, внаслідок чого сталося загоряння приміщення господарської будівлі, що призвело до знищення майна ОСОБА_8 шляхом підпалу, на загальну суму 361 000 гривень.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне знищення чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчинене шляхом підпалу.

Крім того, 15.09.2023 року, приблизно о 14:00 години, ОСОБА_4 , перебував поруч з магазином-баром « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , у якому підприємницьку діяльність здійснює ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає в АДРЕСА_3 .

У цей момент у ОСОБА_11 , виник корисливий умисел, направлений на особисте збагачення, шляхом скоєння крадіжки грошових коштів з магазину-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Після цього, ОСОБА_9 оглянув по периметру будівлю магазину-бару «Ліліана» та визначив місце, через яке легше проникнути у середину вказаного торгівельного закладу.Далі, ОСОБА_9 залишився неподалік, чекати завершення роботи магазину-бару «Ліліана».

У подальшому 16.09.2023 приблизно о 03:50 годині, ОСОБА_9 дочекавшись, що в магазині-барі «Ліліана» будуть відсутні власники та сторонні особи, почав реалізовувати свій корисливий умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном. Скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та таємно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_9 обійшов приміщення магазину-бару «Ліліана» з задньої сторони, підійшов до вхідних дверей, які зачинялись зсередини за допомогою металевого засову, наніс один удар ногою та відчинив їх. Проникнувши до вказаного приміщення, ОСОБА_9 виявив металеві грати, які були зачинені на металевий навісний замок та перешкоджали доступу всередину магазину. Після цього, ОСОБА_9 знайшовши поруч з вхідними дверима камінь та за його допомогою збив навісний замок, на який були замкнуті металеві грати.

Далі, ОСОБА_9 відчинив металеві грати та зайшов до зали бару, з якої він перейшов до приміщення кухні та в подальшому до приміщення магазину, де, перебуваючи за прилавком, виявив на полиці грошові кошти в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень, купюрами номіналом по 500 гривень кожна. Після цього, ОСОБА_9 таємно викрав дані грошові кошти та залишив приміщення магазину-бару «Ліліана», тим самим шляхом, яким і проник, після чого викраденими коштами розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 7000 (сім тисяч) гривень.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини обвинувачення та визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкриміновано органом досудового розслідування, шкодує за вчинене.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. З урахуванням вимого ч. 4 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом неповнолітнього обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, а також з`ясуванням умов життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, передбаченого ст.487 КПК України.

Суд, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану; за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, поєднана з проникненням у житло, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану; ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне знищення чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчинене шляхом підпалу та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, щире каяття, вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

Згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_4 орган пробації на підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року № 5 зазначено, що при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65-67 КК обставин суди відповідно до ч.1 ст.103 КК мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

Таким чином, при визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, їх характер та наслідки, особу обвинуваченого ОСОБА_4 ; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень а саме: їх класифікацію за ступенем тяжкості, передбачену ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК Українита ч. 2 ст. 194 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років; покарання за ч. 2 ст. 194 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначає ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років, яке вважає таким, що відповідає особі цього обвинуваченого та тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень.

Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75, 104 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, визнано неподаним та повернуто потерпілій (цивільному позивачу), ОСОБА_8 , роз`яснено, що вона має право звернутися з відповідним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується у частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що процесуальні витрати на залучення експертів, вданому кримінальному провадженні підлягають стягненню на користь держави з неповнолітнього обвинуваченого.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати у розмірі 2 868 гривень 00 копійок в рахунок проведення судової трасологічної експертизи; 6607 гривень 30 копійок в рахунок проведення судової експертизи нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів та 7648 гривень 00 копійок в рахунок проведення судової пожежно-технічної експертизи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області на речові докази - телевізор марки «SONY», радіо-магнітофон «XING», велосипед марки «AZIMUT», темно-зеленого кольору, з надписом на рамі «MAGNUM AZIMUT».

Речові докази у кримінальному проваджені: телевізор марки «SONY», радіо-магнітофон «XING», велосипед марки «AZIMUT», темно-зеленого кольору, з надписом на рамі «MAGNUM AZIMUT» повернути власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Речові докази у кримінальному проваджені: DVD-диски та флеш носій залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_12