Справа № 233/8009/23
Провадження № 1-кп/932/929/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку запобіжного заходу

15 травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження № 0000404 від 02.11.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівка Донецької області, з середньою спеціальною освітою, вдівця, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судимого 04.07.2002 року Київським районним судом м.Донецька за ст.185 ч.3, 186 ч.2,70,75,76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, 22.07.2003 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст.185 ч.2,186 ч.2, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 13.04.2010 року Центрально-міським районним судом м.Макіївки Донецької області за ст.263 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75,76 КК України на 2 роки; 21.11.2011 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст.185 ч.2,185 ч.3,70,71 КК України до 4 років позбавлення волі; 24.06.2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст.185 ч.2, 15.ч.2 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі; 02.09.2019 року Дружківським місцевим судом Донецької області за ст.186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 01.02.2023 за відбуттям покарання, 21.06.2023 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.309 КК України до 1 місяця арешту, звільнений за вітбуттям покарання 29.09.2023, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого: АДРЕСА_2 , за ст.ст.190 ч.2, 186 ч.4 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Шевченківського районного суду міста Дніпра знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст.ст. 186 ч.4, 190 ч.2 КК України.

Під час судового розгляду у зв`язку зі спливом строку дії запобіжного заходу та неможливістю постановлення остаточного рішення у справі прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Обгрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, так як ОСОБА_5 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняті і не погашені в установленому порядку судимості і на шлях виправлення не став, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, віднесеного до категорії тяжких, що передбачає покарання від 7 до 10 років, проживає поруч з зоною активних бойових дій, офіційного джерела доходу і будь-яких стримуючих факторів не має, що дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, усвідомлюючи невідворотність покарання, та вчинити інші кримінальні правопорушення. Вважаючи, що жоден із інших запобіжних заходів не спроможний забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, прокурор просить суд його клопотання задовольнити.

Обвинувачений і його захисник, посилаючись на недостатність доведення прокурором ризиків, вважали за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід із утримання під вартою на домашній арешт, проти чого заперечував прокурор, наполягаючи на задоволенні його клопотання.

Вислухавши думки сторін та надавши оцінку доводам клопотання, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи та його поведінки.

Як слідує зі змісту висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, один із інкримінованих йому злочинів відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від 7 до 10 років.

І хоча відповідно до практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення і суворість покарання самі по собі не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, тим не менш у сукупності з іншими обставинами є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування, так як збільшує ризик настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Визнаючи існуючим ризик втечі та переховування обвинуваченого від суду, суд враховує і дані про особу обвинуваченого, його сімейний і майновий стан, відсутність у нього офіційного місця роботи і стабільного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, а також будь-яких інших стримуючих факторів, що вказує на високий ступінь ймовірності його поза процесуальних дій. Тому ризики, передбачені п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає доведеними і такими, що продовжують існувати.

Обставин, які б вказували на зникнення або зменшення цих ризиків та можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого іншим із більш м`яких запобіжних заходів, стороною захисту не наведено, тому клопотання про зміну запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183 , 184, 193,197,199, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ст.ст.190 ч.2, 186 ч.4 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» строком на 60 днів, по 13 липня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для виконання.

Резолютивна частина ухвали проголошена 15 травня 2025, повний текст ухвали оголошено 16 травня 2025.

Суддя ОСОБА_1