Провадження № 11-кп/824/4284/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду продовжено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 06.07.2025 року включно, без визначення розміру застави.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначив, що обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, оскільки останній в умовах воєнного стану обвинувачується у низці злочинів, серед яких особливо тяжкі, проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, зокрема санкцією ч. 1 ст. 258-3 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, а також у обвинуваченого ОСОБА_10 наявне громадянство рф та значна кількість активів на території держави-агресора. Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України судом враховано така підстава як наявність повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Вважає, що відсутні обґрунтовані підстави сторони обвинувачення про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не повинен враховуватись.

Зазначає, що 18.04.2024 року рішенням Вищого антикорупційного суду до ОСОБА_10 застосовано санкції та вилучено у нього всі активи, що спростовує припущення щодо можливості використання майнового стану для здійснення впливу.

Вказує, що ризик впливу на свідків не доведений та належним чином не встановлений, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, свідки допитані.

Крім того, зазначає, що сторона обвинувачення вважає за необхідне встановити ще один ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_10 повідомлено про підозру у іншому кримінальному провадженні, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України. Однак, підозру ОСОБА_10 вручено незаконно, за відсутності його захисника, підозра є невмотивованою, докази підтвердження вчинення останнім вказаних кримінальних правопорушень відсутні.

Зауважує, що обвинувачений більше двох з половиною років позбавлений волі за відсутності доведеної вини та безпідставності безальтернативного обрання до останнього іншого запобіжного заходу. Судом належним чином не з`ясовано конкретних причин тривалого тримання обвинуваченого під вартою, а також залишено поза увагою факт не доведення стороною обвинувачення достатніх підстав, за яких жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може усунути ризики, наведені в клопотанні, чим грубо порушується право ОСОБА_10 на свободу.

Вказує, що обвинувачений є особою похилого віку, 1938 року народження, особою з інвалідністю першої (Б) групи, має низку хронічних захворювань, потребує постійного медичного піклування, під час перебування в умовах позбавлення волі стан здоров`я значно погіршився. Обвинувачений нагороджений грамотами та відзнаками за внесок у розвиток міст, за місцем роботи, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря нарколога-психіатра не перебуває, під час досудового розслідування сприяв з`ясуванню обставин подій, належно виконував поставлені процесуальні обов`язки, проявив належну поведінку у суді та органах досудового розслідування. Крім того, паспорт громадянина України та паспорт для виїзду за кордон перебувають в органу досудового розслідування.

Вважає, що з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_10 у зв`язку з тяжкими хронічними захворюваннями необхідно змінити запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши доповідь судді, думки захисників та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали контрольного провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ст. 111-2, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Прокурор у своєму клопотанні про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та неможливо запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде виправданою в даному кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора врахував, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні низки злочинів, серед яких особливо тяжкі, проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, зокрема санкцією ч. 1 ст. 258-3 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої. Враховуючи суть обвинувачення та його обставини, суд дійшов до висновку, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 взяв до уваги дані про його особу в їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, з огляду на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, в тому числі проти основ національної безпеки України, виправданим є подальше тримання ОСОБА_10 під вартою, що належним чином мотивовано в ухвалі суду першої інстанції.

Таким чином, на думку колегії суддів, доведеною є актуальність зазначених стороною обвинувачення ризиків, окрім цього, колегія суддів приходить до висновку, що протиправна поведінка ОСОБА_10 , що є потенційно небезпечною і загрозливою для інтересів та суверенітету держави Україна, і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Беручи до уваги специфіку злочинів за якими пред`явлено обвинувачення, можливе покарання та дані про особу обвинуваченого в їх сукупності ризик переховування від суду є цілком реальним.

Враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, не можуть бути визнані обґрунтованими доводи захисника щодо відсутності ризику впливу на свідків, оскільки судовий розгляд триває, отже ризик впливу на свідків зберігається та є актуальним.

Крім того, посилання захисника на те, що застосовані санкції до ОСОБА_10 спростовують наявність ризику впливу на свідків є безпідставним враховуючи його становище у суспільстві.

Доводи щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_10 підозри за ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України не є предметом апеляційного розгляду в даному провадженні. Крім того, дану підозру у вчиненні кримінальних правопорушень взято до уваги судом першої інстанції в контексті ст. 178 КПК України, як фактор, що характеризує особу обвинуваченого.

Разом з тим, посилання захисника на те, що обвинувачений є особою похилого віку, особою з інвалідністю першої (Б) групи, нагороджений грамотами та відзнаками за внесок у розвиток міст, за місцем роботи, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря нарколога-психіатра не перебуває, під час досудового розслідування сприяв з`ясуванню обставин подій, належно виконував поставлені процесуальні обов`язки, проявив належну поведінку у суді та органах досудового розслідування, паспорт громадянина України та паспорт для виїзду за кордон перебувають в органу досудового розслідування, на думку колегії суддів, не є підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, враховуючи висунуте обвинувачення та самі обставини інкримінованихзлочинів, не спростовує правильності прийнятого судом рішення та його висновків.

Підтверджень того, що ОСОБА_10 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора за матеріалами справи не встановлено, тому доводи захисника щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З огляду на це, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить запобігання встановленим ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відтак, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

З огляду на вказані обставини провадження, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі сторони захисту мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали за наслідками апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року щодо ОСОБА_10 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя