КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/8788/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2800/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційни скаргою старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000141 - прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000141 від 10.02.2025.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити повністю клопотання прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна та накласти арешт на майно, яке вилучено 19.02.2025 під час проведення обшуку АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Iphone 13 Pro MaxIMEI НОМЕР_1 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт,зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду.

Апелянт вказує на те, що мотивом слідчого судді при відмові у накладенні арешту на майно слугувала відсутність доказів, що таке майно, а саме мобільний телефон ОСОБА_8 , може бути доказом кримінального правопорушення і не відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Також апелянт зазначає, що в рамках кримінального провадження 25.02.2025 призначено комп`ютерно-технічну експертизу, щодо майна на яке відмовлено у накладенні арешту, на вирішення якої поставлені питання, в тому числі з пошуку прихованої, засекреченої, або видаленої користувачем інформації, яку неможливо отримати при звичайному огляді мобільного чи іншого цифрового пристрою.

Постановою слідчого у вказаному кримінальному провадженні вилучене майно визнано речовим доказом.

Також апелянт вказує на те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111-2 КК України є особливо тяжким злочином. Обставини вчинення кримінального правопорушення мають місце і цілком прослідковується участь у його вчиненні компанії «JKXOIL & GAS LIMITED», яка в період 2022-2023 років мала відношення до російських компаній ООО «Южгаззнерджи» та ООО «Кейтеринг-юг», що є предметом дослідження кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, враховуючи, що отримати інформацію неможливо, окрім як при проведенні експертиз, апелят вважає за доцільне таке втручання у права і свободи особи, задля досягнення цілей досудового розслідування при проведенні швидкого, повного та у розумні строки досудового розслідування. В інший спосіб провести експертні дослідження не видається за можливе.

Завдання накладення такого арешту є отримання інформації у формах та методах, які застосовуються експертами при проведенні судово комп`ютерно- технічних експертизах, а інформація яка знаходиться на відповідних пристроях може мати доказове значення при подальшому здійсненні досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, відмовивши у накладенні арешту слідчий суддя позбавив можливості орган досудового розслідування провести комп`ютерно-технічну експертизу вилученого майна на якому можуть міститися докази вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Представником власника майна ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_7 , в судовому засідання подано письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вона просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвала слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні, думку представника власника майна, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення представника власника майна, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, що Головним слідчим управлінням СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 10.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Встановлено, що громадяни України: ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 ), які є бізнес партнерами та афілійованими особами ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ) через ряд підконтрольних офшорних компаній, зокрема JKX OIL & GAS LIMITED» (країна реєстрації: Великобританія, реєстраційний номер 03050645), у 2022 - 2023 роках володіли російськими компаніями: ООО «Южгазэнерджи»(зареєстрована за адресом: російська федерація, Республіка Адигея, м. Майкоп, вул. Кошехабль, 400 м. від а/дороги Шовгенівск-Кошехабль, ІПН рф , ОДРН рф 042) та ООО «Кейтеринг-юг» (зареєстрована за адресом: російська федерація, Республіка Адигея, м. Майкоп, вул. Пушкіна, буд. 284, ІПН рф , ОДРН рфі 10), які в свою чергу здійснюють господарську діяльність (продаж продукції) з державними компаніями та структурами рф.

Крім того встановлено, що ОСОБА_13 виступає засновником та бенефіціарним власником «Eclaris GroupLimited» (країна реєстрації: Британські та Віргінські острови, ідентифікатор юридичної особи VG953028226), яка володіє 34,94 % «JKX OIL & GAS LIMITED» (країна реєстрації: Великобританія, реєстраційний номер 03050645), яка в свою чергу є власником 100% «Page GasLtd» (країна реєстрації: Великобританія, реєстраційний номер 04812599), яка в свою чергу володіє компанією «AdygeaGas B.V» (країна реєстрації: Нідерланди, реєстраційний номер 34274307). Остання виступає засновником та власником вищевказаних російських компаній: ООО «Южгазэнерджи» та ООО «Кейтеринг-юг».

В ході аналізу господарської діяльності вищезазначених російських суб`єктів господарювання, встановлено, що в період з 31.07.2022 по 31.12.2022 компанія ООО «Южгазєнерджи» здійснила продаж сировини (газова та нафтова продукція) державній корпорації ПАО «Газпром» (рф, м. Москва, вул. Наметкіна, 16, ІПН , ОДРН 518, більше 51% акцій якої належить рф) на суму близько 1 млрд. рос. руб.

В період з 01.01.2023 по 31.04.2023 за аналогічною схемою було продано продукції на 500 млн рос руб.

Відповідно до повідомлення оперативного підрозділу СБ України від 18.02.2025 № 8/5/2-1087 встановлено, що до вказаної вище протиправної діяльності причетний ОСОБА_9 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_3 - член ради директорів JKX OIL& GAS LIMITED, який фактично проживає у належній йому квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно вказаного повідомлення, серед іншого, отримано інформацію, що у зазначеному вище приміщенні, яке використовується ОСОБА_9 можуть зберігатися речі, предмети та документи, які мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, предмети, які можуть бути використані в якості речових доказів (мобільні термінали, оптичні та магнітні носії інформації, блокноти, чернетки іх рукописними записами, комп`ютерна техніка та інше), а також існує реальна загроза їх знищення.

Тобто, із повідомлення оперативного підрозділу СБ України встановлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться речі, предмети та документи, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні № 0000141 від 10.02.2025.

Беручи до уваги достатності підстав вважати, що речі, предмети та документи, які знаходяться у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 містять відомості, що можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні № 0000141 від 10.02.2025, а також те, що вказане майно, може бути знищене, 19.02.2025 у зв`язку із невідкладним випадком, з метою врятування (збереження) майна, окремих речей, предметів та документів, у вказаному кримінальному провадженні слідчим ГСУ СБ України, на підставі ч. З ст. 233 КПК України проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено наступні речі, предмети та документи, а саме:

1) мобільний телефон Iphone 13 Pro MaxIMEI НОМЕР_1 , пароль НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_9

19.02.2025 вилучені вище речі, предмети та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000141 від 10.02.2025.

20.02.2025 до Шевченківського районного суду м. Києва скеровано клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна.

27.02.2025 на підставі ч. З ст. 172 КПК України слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва зазначене клопотання було повернуто прокурору.

Усунувши визначені в ухвалі слідчого судді недоліки, 27.02.205 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного сду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000141 від 10.02.2025, яке вилучено 19.02.2025 під час проведення обшуку АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Iphone13 Pro Max IMEIНОМЕР_1 .

14.03.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено узадоволенні вказаного клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000141 від 10.02.2025.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що у порушення вимог ч. 3 ст. 170 КПК України прокурором не надано доказів, що підтверджують той факт, що вилучений у ОСОБА_9 мобільний телефон є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Долучена до клопотання постанова про визнання майна речовим доказом носить формальний характер, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що вказане вилучене майно відповідає критеріям, визначеними ч. 1 ст. 98 КПК України.

Більше того, в матеріалах клопотання відсутні будь-які дані, що підтверджують факт причетності ОСОБА_9 до обставин, які розслідуються в рамках кримінального провадження № 0000141 від 10.02.2025.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Однак, як в протоколі обшуку, так і в клопотанні про арешт тимчасово вилученого майна, вказаний пароль від мобільного телефону ОСОБА_9 , який він надав добровільно.

Отже, при розгляді клопотання судом встановлено, що в його змісті відсутнє належне обґрунтування підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку, що прокурором не наведено достатніх підстав, щодо доцільності застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з огляду на приписи ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують вимоги клопотання про арешт майна, а саме, мобільного телефону Iphone 13 ProMax IMEI НОМЕР_1 , пароль НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_9 , колегією суддів встановлено підстави для його задоволення, а саме, що прокурором доведено та матеріалами клопотання достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, яке розслідується в межах кримінального провадження № 0000141 від 10.02.2025, також, що постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_15 від 19.02.2025 року /т. 1 а.с. 89-91/, зазначене майно визнано речовим доказом, як таке, що відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, оскільки зазначене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

При цьому, колегія суддів враховує, що постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_15 від 25.02.2025 року /т. 1 а.с. 247-250/, призначено комп`ютерно-технічну експертизу та для дослідження надано експертам мобільний телефон марки Iphone 13 Pro Max IMEI НОМЕР_1 , пароль НОМЕР_8 . Проте, з оскаржуваної ухвали слідчого судді, не вбачається, що слідчим суддею досліджувалась дана постанова, яка була долучена до клопотання про арешт майна, для його обґрунтування.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна, вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, вищевказане майно підлягає арешту з тих підстав, що воно є речовим доказом у межах кримінального провадження № 0000141 від 10.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, інформація, що на ньому міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, з урахуванням обставин кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для арешту, як речового доказу, з метою його збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майном.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора про арешт, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження, як речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 19.02.2025 під час проведення обшуку АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Iphone 13 ProMax IMEIНОМЕР_1 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4