Справа № 638/9453/23
Провадження № 1-кс/638/1741/25
УХВАЛА

Іменем України

25 липня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань клопотання старшого слідчого відділення №1 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323 від 05.08.2022, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого відділення №1 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323 від 05.08.2022, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні відділення №1 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 05.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України за підозрою ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування встановлено, що після незаконного вторгнення на територію України та окупації частини території України, представниками збройних сил та інших державних органів російської федерації створено незаконні органи влади та окупаційні адміністрації, зокрема на території м. Ізюм Харківської області.

Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що окупаційними військами рф з 07 березня 2022 року частково окуповано територію міста Ізюм Харківської області, а з 01 квітня 2022 року - окуповано місто повністю.

В ході досудового розслідування встановлено, що після незаконного вторгнення на територію України збройних сил російської федерації та окупації території м.Ізюм та Ізюмського району Харківської області, тобто після 24.02.2022, у ОСОБА_6 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на колабораційну діяльність з країною - агресором російською федерацією, а також добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Так, на початку квітня 2022 року, точний день та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м.Ізюма Харківської області, діючи умисно та свідомо, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на колабораційну діяльність з країною-агресором російською федерацією, добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, а саме посаду так званого «главного врача Изюмской центральной клинической больницы».

Крім того, на початку квітня 2022 року, точний день та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні КНП Ізюмської міської ради «Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері» за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вулиця Залікарняна, 5/4, оголосив про призначення себе на посаду «главного врача Изюмской центральной клинической больницы», утвореної на базі КНП Ізюмської міської ради «Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері», після чого останній оголосив про початок виконання своїх повноважень.

Таким чином, ОСОБА_6 , об`єктивно підозрюється в добровільному зайнятті громадянином України посади пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Однак, на даний час, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Нова Покровка Чугуївського району Харківської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання з вересня 2022 року відсутній, відповідно до отриманих матеріалів виконання доручень слідчого останній перебуває на території держави-агресора (рф), так як виїхав туди через окуповані території, відомості, щодо перетину кордону останнім відсутні.

У зв`язку із перебуванням ОСОБА_6 на території держави агресора та неможливістю вручити йому письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, слідчим, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 112, 135, 276 - 278 КПК України, 18 жовтня 2022 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України, шляхом публікації повідомлення про підозру та повісток про виклик особи на 20» жовтня 2022 року, «21» жовтня 2022 року та «22» жовтня 2022 року в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 28.09.2022, в ході якого остання надала показання, які підтверджують, що ОСОБА_6 ,під час окупації м.Ізюм Харківської області, на початку квітня 2022 року, добровільно зайняв посаду «главного врача Изюмской центральной клинической больницы», при цьому нікому не повідомив підстав зайняття ним вказаної посади та облаштував собі кабінет в приміщенні ординаторської травматологічного відділення у вищевказаній лікарні. Виконуючи обов`язки головного лікаря ОСОБА_6 , щоденно відвідував наради з самопроголошеним мером окупованого м.Ізюма ОСОБА_8 , виконував організаційно- розпорядчі та адміністративні функції, зокрема організовував постачання будівельних матеріалів, для ремонту пошкоджених приміщень лікарні, приймав на роботу, як медичних працівників так і технічних працівників. 18.06.2022 ОСОБА_6 , звільнив водія генерального директора лікарні ОСОБА_9 . 09.09.2022 ОСОБА_6 у лікарні не з`явився та виїхав до рф.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.09.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують, що ОСОБА_6 ,під час окупації м.Ізюм Харківської області, у квітні 2022 року, добровільно зайняв посаду «главного врача Изюмской центральной клинической больницы», де свідок до початку повномасштабного вторгнення військових рф працював генеральним директором КНП Ізюмської міської ради «ЦМЛ Піщанської Богоматері». Крім того ОСОБА_6 , будучи в приміщенні лікарні, перед іншими працівниками оголосив себе головним лікарем та керівником вищевказаної лікарні, де здійснював керівництво.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.09.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують, що ОСОБА_6 ,під час окупації м.Ізюм Харківської області, добровільно зайняв посаду «главного врача Изюмской центральной клинической больницы», де на початку квітня 2022 року, ОСОБА_6 приїхав до Ізюмської міської ради «ЦМЛ Піщанської Богоматері» та оголосив всім працівникам про те, що тепер він головний лікар та керівник лікарні, та як був призначений окупаційною владою міста. У липня 2022 року, свідок вирішив повернутись на роботу до лікарні та звернувся до головного лікаря ОСОБА_6 , який провів зі свідком співбесіду, дозволив свідку вийти на роботу, після чого свідок написав заяву про прийняття на роботу, на ім?я ОСОБА_6 , а потім свідок разом з ОСОБА_6 , в особі керівника лікарнею, уклали договір про трудові відносини. 18.07.2022 коли свідок вийшов на роботу лікарню було перейменовано на «Центральную городскую больницу». Займаючи вищевказану посаду ОСОБА_6 фактично керував лікарнею, приймав на роботу та звільняв працівників, здійснював організаційні та розпорядчі функції, керував всім персоналом лікарні, надав вказівки персоналу, також приводив іноді своїх знайомих та надавав вказівки щодо їх огляду та лікування, кожного робочого дня він їздив на наради до окупаційної влади міста Ізюм. Також ОСОБА_6 в лікарні провів дві наради - планерки, на яких вказав, що в історіях хвороби пацієнтів необхідно припинити писати в графі «Громадянство» громадянство України, що б напису України більше не було ніде. 7 вересня на нараді всього персоналу лікарні, ОСОБА_6 повідомив що він залишає посаду головного лікаря «Центральной городской больницы», після чого він поїхав з лікарні, де він наразі знаходиться, свідку не відомо.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29.09.2022, в ході якого остання надала показання, які підтверджують, що ОСОБА_6 ,під час окупації м.Ізюм Харківської області, у квітні 2022 року, добровільно зайняв посаду «главного врача Изюмской центральной клинической больницы», на яку його призначили окупаційні війська рф. Будучи на посаді медичної сестри, всі вказівки ОСОБА_6 свідок отримувала через своїх колег, так як працювала у зміну сутки- троє. Серед таких вказівок було змущування вести медичну документацію на російській мові. На вищевказаній посаді ОСОБА_6 був до 07.09.2022.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 29.09.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують, що ОСОБА_6 ,під час окупації м.Ізюм Харківської області, добровільно зайняв посаду «главного врача Изюмской центральной клинической больницы», так як дізнався про це від заступника мера окупаційної адміністрації м. Ізюма ОСОБА_14 та мешканців Ізюма. Також від ОСОБА_14 свідку стало відомо, що ОСОБА_6 співпрацював з окупаційними військами.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 29.09.2022, в ході якого остання надала показання, які підтверджують, що ОСОБА_6 ,під час окупації м.Ізюм Харківської області, добровільно зайняв посаду «главного врача Изюмской центральной клинической больницы», так в середині травня 2022 року, свідок звернулась до лікарні, де працювала з метою отримання ліків для зниження тиску, в приміщенні якої побачила ОСОБА_6 , який запропонував свідку вийти на роботу до лікарні, працювати медичною сестрою за спеціальністю офтальмології. 25 травня 2022 року свідок вийшла на роботу та дізналась що ОСОБА_6 відтепер займає посаду головного лікаря та керівника Ізюмської лікарні та вищевказана лікарня вже мала назву «Центральная городская больница». Займаючи вищевказану посаду ОСОБА_6 фактично керував лікарнею, приймав на роботу та звільняв працівників, давав розпорядження, щодо ведення медичної документації російською мовою. 07.09.2022 на нараді всього персоналу лікарні, ОСОБА_6 повідомив що він залишає посаду головного лікаря «Центральной городской больницы» після чого поїхав з лікарні, у невідомому напрямку.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 30.09.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують, що ОСОБА_6 ,під час окупації м.Ізюм Харківської області, добровільно зайняв посаду «главного врача Изюмской центральной клинической больницы», так у квітня 2022 року, свідок зустрів ОСОБА_17 , який займав посаду мера окупаційної адміністрації м.Ізюм, та повідомив що незабаром лікарню очолить ОСОБА_6 . Після чого у квітні 2022 року ОСОБА_6 оголосив себе головним лікарем лікарні та щодня приймав участь у нарадах у окупаційної влади міста. Займаючи вищевказану посаду ОСОБА_6 займався питаннями, щодо ремонту пошкоджених частин будівель лікарні, за власним підписом видавав медичні довідки різних призначень та підписував інші документи щодо медичної та господарської діяльності лікарні, здійснював прийомом на роботу працівників лікарні, контактував з представниками ЗМІ РФ. 07.09.2022 ОСОБА_6 зібрав працівників лікарні у холі та повідомив, що від цього дня він знятий з посади головного лікаря та на цю посаду призначено ОСОБА_14 .

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 30.09.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують, що ОСОБА_6 ,під час окупації м.Ізюм Харківської області, добровільно зайняв посаду «главного врача Изюмской центральной клинической больницы», так на початку квітня 2022 року, головним лікарем Ізюмської лікарні став ОСОБА_6 , якого з його слів, на дану посаду було призначено представниками збройних формувань рф. Займаючи вищевказану посаду ОСОБА_6 регулярно відвідував наради у мера Ізюмської окупаційної адміністрації, прийняв рішення про відміну харчування працівників лікарні, регулярно проводив обходи хворих, контролював призначення лікування, контролював дії лікарів щодо виконання їх обов`язків, періодично чергував у лікарні, у якості чергового лікаря лікарні, займався лікуванням пацієнтів, приймав рішення, щодо приймання на роботу та звільнення з лікарню медичних працівників та працівників середнього класу. Під час окупації м. Ізюм лікарня мала назву «Центральная городская больница». Під час зайняття посади головного лікаря Ізюмської лікарні та до цього, ОСОБА_6 неодноразово прилюдно висловлювався на підтримку проведення «спеціальної військової операції» на території України представниками рф та схвалював дії та рішення представників рф на території України. Також ОСОБА_6 надав вказівку лікарям, у історії хвороби пацієнтів лікарні не вказувати громадянство особи - Україна. 07.09.2022 ОСОБА_6 зібрав загальну нараду працівників лікарні та повідомив, що він залишає вказану посаду.

- протоколом огляду комп`ютерних даних від 04.10.2022, де оглянуто відео з ОСОБА_6 у соціальній мережі «Facebook» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- протоколом огляду комп`ютерних даних від 04.10.2022, де оглянуто відео з ОСОБА_6 у Telegram-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- постановою визнання речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 04.10.2022;

- протоколом огляду місця події від 18.10.2022, де вилучено 33 аркуші формату А4;

- протоколом огляду документів від 19.10.2022, де оглянуто 33 аркуші формату А4, серед яких виявлено наступні документи: 3 аркуши паперу формату А4 з друкованим текстом у виді таблиці та написом від руки на першій сторінки олівцем «27.07.22» з назвою документа на першій сторінці «СПИСОК СОТРУДНИКОВ ЦГБ»; 5 аркушів паперу формату А4 з друкованим текстом у виді таблиці та написом від руки на першій сторінки синьою ручкою «05.09.22» з назвою документа на першій сторінці «СПИСОК СОТРУДНИКОВ ЦГБ»; 3 аркуши паперу формату А4 з друкованим текстом у виді таблиці та написом від руки на першій сторінки синьою ручкою «20/VII 022» з назвою документа на першій сторінці «СПИСОК СОТРУДНИКОВ ЦГБ»; 5 аркушів паперу формату А4 з друкованим текстом у виді таблиці та написом від руки на першій сторінки олівцем «22.08.22» з назвою документа на першій сторінці «СПИСОК СОТРУДНИКОВ ЦГБ»; 1 аркуш паперу формату А4 з друкованим текстом у виді таблиці та написами від руки та підписами під таблицею з назвою документа «АКТ приёма -передачи продуктового набора ЦГБ ( 68 человек)»; 4 аркуші паперу формату А4 з друкованим текстом у виді таблиці з назвою документа на першій сторінці «СПИСОК СОТРУДНИКОВ ЦГБ»; 5 аркушів паперу формату А4 з друкованим текстом у виді таблиці з назвою документа на першій сторінці «СПИСОК СОТРУДНИКОВ ЦГБ»; 3 аркуши паперу формату А4 з друкованим текстом у виді таблиці з назвою документа на першій сторінці «СПИСОК СОТРУДНИКОВ ЦГБ»; 1 аркуш паперу формату А4 з друкованим текстом у виді таблиці та написами від руки та підписами під таблицею з назвою документа «АКТ приёма -передачи продуктового набора ЦГБ ( 69 человек)»; 3 аркуши паперу формату А4 з друкованим текстом у виді таблиці з назвою документа на першій сторінці «СПИСОК СОТРУДНИКОВ ЦГБ».

- постановою визнання речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 19.10.2022;

З показань свідка ОСОБА_7 , довідки та рапортів о/у СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 22.10.2022, 12.02.2025, 28.03.2025, 04.06.2025, про те що у вересні 2022 року знаходячись на окупованій території Ізюмського району ОСОБА_6 виїхав на територію російської федерації, де перебуває по теперішній час.

22.10.2022 враховуючи те, що всі слідчі (розшукові) дії, проведення яких необхідне та можливе у вказаному кримінальному провадженні, з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного виконані, та у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 будучи належним чином та у спосіб, передбачений чинним КПК України повідомлений про необхідність прибуття на виклик до слідчого, жодного разу на виклик до слідчого у призначений час та місце не з`явився, слідчим у відповідності до ст. 280, 281 КПК України, підозрюваного оголошено у розшук, організацію якого доручено оперуповноваженим СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

В базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» відсутні відомості щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням вжито всіх можливих та достатніх заходів для встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 .

Окрім того, у сторони обвинувачення наявні підстави допускати, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на території рф, міг виїхати до будь-якої іншої країни.

11.03.2025 слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук.

Здійснення розшуку підозрюваного за межами України можливе шляхом внесення відповідних відомостей про його міжнародний розшук до баз даних Інтерпол.

Таким чином, з метою організації розшуку підозрюваного ОСОБА_6 шляхом залучення Відділу міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, та у випадку встановлення місцезнаходження підозрюваного за межами території України та затримання для екстрадиції останнього, необхідно надати копію ухвали слідчого судді про обрання щодо вказаної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, завірених відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814.

Згідно вимог ч. 6 ст. 193 КПК України, для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого прокурор, окрім іншого, має довести, що такий підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

А тому підстави для оголошення особи у розшук визначені ч. 1 ст. 281 КПК України є єдиними для державного, міждержавного та міжнародного розшуку, оскільки кримінальний процесуальний кодекс України не містить інших умов оголошення особи у міждержавний чи міжнародний розшук.

Метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно з п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Під час досудового розслідування встановлено, що вище перелічені ризики обґрунтовані та наявні, оскільки:

По-перше, наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 усвідомлюючи, що ним скоєно тяжкий злочин, за який законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того достовірно відомо, що ОСОБА_6 співпрацює з окупаційною владою рф, це свідчить про те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_6 може переховуватись від слідства та суду не лише на території України, а й на території російської федерації, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

По-друге, зважаючи, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується у тому числі і показами свідків, і, перебуваючи на волі, останній буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких підозрюваний ОСОБА_6 на протязі багатьох років мешкав в м.Ізюм Харківської області, може мати інформацію щодо фактичного місця мешкання та місця перебування свідків та їх родичів, так як знає їх особисто та працював з ними у КНП Ізюмської міської ради « ЦМЛ Піщанської Богоматері», що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив в тому числі за допомогою збройних формувань рф з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

По-третє, враховуючи обставини інкримінованого злочину, наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Зважаючи на викладене вище, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні.

Відповідно до абзацу 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу необхідно врахувати:

-наявні докази про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину є вагомими;

-підозрюваному, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років;

-вік та стан здоров`я не перешкоджають підозрюваним вчиняти злочини, перешкоджати виконанню завдань кримінального провадження та ухилятися від слідчого, прокурора і суду;

З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобіганню існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальним обов`язкам та запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме: тримання під вартою.

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч.1 ст. 178 КПК України.

Водночас, враховуючи, що прокурор просить обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за відсутності останнього, слідчий суддя зауважує, що згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного здійснюється лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

За змістом вказаних законодавчих положень, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, слідчому судді необхідно з`ясувати:

1) чи набула особа статусу підозрюваного?

2) чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення?

3) чи оголошена особа в міжнародний розшук або чи виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором?

4) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України?

5) чи наявні інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які слід врахувати при обранні запобіжного заходу?

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора та заперечення захисника, слідчий суддя, надаючи відповіді на вказані питання, дійшов таких висновків.

Щодо набуття статусу підозрюваного

На стадії досудового розслідування запобіжні заходи можуть застосовуватися тільки до особи, яка має статус підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваної має, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.

Частино першою статті 277 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Тобто, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - шляхом вручення підозрюваному повідомлення про підозру, надіслання його поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, а у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення про підозру для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Також судом встановлено, що 14 жовтня 2022 року було складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, органом досудового розслідування вжито заходів для його вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тому повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного опубліковано в редакції газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр»

Вказане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, отже, за змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, ОСОБА_6 набув процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні

Щодо наявності обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_6 міг вчинити інкримінований йому злочин. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Викладені обставини, у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження переконують слідчого суддю у тому, що мало місце вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а описані вище дії ОСОБА_6 , їх характер та послідовність, з достатньою імовірністю свідчать, що останній міг бути причетний до його вчинення.

Підсумовуючи, слідчий суддя вважає, що викладені вище обставини на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням.

Щодо оголошення особи в міжнародний розшук або чи виїзду та/або перебування на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором

У поданому клопотанні та у судовому засіданні прокурор зазначає, що підставою для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є оголошення останнього у міжнародний розшук.

Чинний КПК України у жодній нормі не розкриває поняття «міжнародний розшук» та не визначає момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук. Водночас, згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

За правилами ч. 2 ст. 281 КПК України, про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, для того, щоб підозрюваний вважався у розумінні ч. 2 ст. 281 КПК України оголошеним у розшук має бути наявна постанова про оголошення особи в розшук.

Вищевикладене свідчить про те, що момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у розшук, відповідає часу винесення постанови про оголошення особи у розшук, а доказом, яким сторона обвинувачення має доводити перед слідчим суддею факт того, що підозрюваний оголошений у розшук є наявність у матеріалах клопотання процесуального рішення про оголошення особи в розшук, оформленого постановою.

Слідчий суддя встановив, що постановою слідчого від 11.03.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, наведені вище обставини в сукупності дають слідчому судді підстави дійти висновку щодо наявності ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, впливу на учасників цього кримінального провадження та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Щодо інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про обрання до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України;

- тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 ;

- відомостей про наявність у підозрюваного тяжких хронічних захворювань які б унеможливлювали б обрання щодо нього запобіжного заходу, слідчому судді не надано.

Враховуючи встановлені обставини, слідчий суддя вважає, що обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу є можливим і відповідає положенням законодавства.

При цьому, враховуючи, що при розгляді клопотання, поданого у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя перевіряє лише можливість обрання єдиного запобіжного заходу тримання під вартою, відсутня необхідність оцінювати питання щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Крім того, керуючись положеннями абз. 7 ч. 4 ст. 183 та ч. 4 ст. 197 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави та не зазначає строку дії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 131-132, 176-179, 193, 309, 372, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого відділення №1 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323 від 05.08.2022, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 (сорок вісім) годин із часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1