Справа № 201/9955/25
Провадження № 1-кс/201/3567/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання старшого слідчого СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 07.05.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000166 від 07.05.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

-Земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0419, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, площею 2 га;

-Житловий будинок, загальною площею 85,2 кв.м, житловою площею 53,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях під процесуальним керівництвом прокурорів Донецької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000166 від 07.05.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Громадянин України ОСОБА_5 , усвідомлюючи факти збройної агресії РФ проти України та окупації території Волноваської міської територіальної громади Донецької області, діючи умисно, за власною ініціативою, добровільно залишився в тимчасово окупованому м. Волноваха Волноваської міської територіальної громади Донецької області.

Так, ОСОБА_5 являючись громадянином України, діючи умисно, всупереч вимогам діючого законодавства, достовірно знаючи про збройну агресією РФ проти України, як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення частини Донецької області збройними формуваннями РФ, не раніше 07 червня 2023 року з метою переслідування своїх особистих інтересів, підтримуючи воєнну агресію та окупаційну політику РФ на території України, в порушення вимог Конституції та законів України, добровільно зайняв посаду «участкового уполномоченого полиции Волновахского районного отдела полиции Отдел МВД РФ «Волновахский», створеного представниками держави-агресора на території Донецької області, тобто зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, яку займає на даний час.

До кола службових обов`язків ОСОБА_5 входило виявлення адміністративних та кримінальних правопорушень, а також здійснення профілактичних обходів адміністративних ділянок.

На початку листопада 2024 року, але не пізніше 07.11.2024 (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді «участкового уполномоченого полиции Волновахского районного отдела полиции Отдел МВД РФ «Волновахский» на тимчасово окупованій Волноваської міської територіальної громади Донецької області (більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), взяв участь у так званому оповіщенні населення та представників підприємств громади в цілях попередження скоєння злочинів з використанням інформаційно-телекомунікаційних технологій.

Таким чином ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 постійно перебуває на тимчасово окупованій території м. Донецька Донецької області, підконтрольну Уряду України територію не відвідує.

07.08.2025 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного.

Постановою слідчого від 12.08.2025 на підставі ст. 281 КПК України, підозрюваного оголошено в розшук.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 належить на праві приватної власності:

-Земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0419, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, площею 2 га;

-Житловий будинок, загальною площею 85,2 кв.м, житловою площею 53,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

За таких обставин, зазначене майно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На підставі викладеного, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

07.08.2025 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного.

Постановою слідчого від 12.08.2025 на підставі ст. 281 КПК України, підозрюваного оголошено в розшук.

Згідно санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, вказане діяння карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Також було встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 належить на праві приватної власності:

-Земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0419, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, площею 2 га;

-Житловий будинок, загальною площею 85,2 кв.м, житловою площею 53,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 , могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 , до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлено, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності підозрюваного, а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваному та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

А тому клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170,171,173,309,376,404,405,407,418,422 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 07.05.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

-Земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0419, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, площею 2 га;

-Житловий будинок, загальною площею 85,2 кв.м, житловою площею 53,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1