КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/5489/24 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2973/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянка України, освіта середня, неодружена, працює прибиральницею у ТОВ «Б.В.С.-ГРУП», зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 , раніше судима 21.03.2024 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, від відбування якого звільнена на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2024, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу її фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.

Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Згідно вироку, 11.07.2024 у вечірній час доби (більш точного часу судом не встановлено) ОСОБА_7 , будучи раніше судимою за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України, перебуваючи по вул. Гетьмана Сагайдачного, що в м. Василькові Обухівського району Київської області, на узбіччі дороги на земельному покриві біля паркана виявила паперовий згорток білого кольору, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, зовні схожа на метадон (фенадон). Надалі ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що дана порошкоподібна речовина білого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних речовин та охорону здоров`я населення всупереч положенням ст.ст. 12, 15, 19, 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, для власного вживання, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх умисних дій, взяла паперовий згорток білого кольору, в якому міститься порошкоподібна речовина білого кольору, та помістила до своєї наплічної сумки, з метою власного вживання, чим придбала та розпочала зберігати наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

11.07.2024 близько 17:00 год. поблизу буд. № 55а по вул. Івана Мазепи, що в м. Василькові Обухівського району Київської області, ОСОБА_7 зупинили працівники поліції, затримали її у порядку ст. 298-2 КПК України та під час проведення особистого обшуку у наплічній сумці бежевого кольору, яка належить обвинуваченій, виявлено паперовий згорток, в середині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору зовні схожа на метадон (фенадон), яка в присутності понятих вилучена до спеціального пакету, який було опечатано належним чином.

У наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,122 г., яку ОСОБА_7 незаконно придбала та зберігала без мети збуту.

Метадон (фенадон) з вищезазначеною масою є наркотичним засобом, обіг якої обмежено, перевищує встановлені невеликі розміри (до 0,02 г.) і не перевищує встановлені великі розміри (від 1,6 г.) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список № 1 наркотичних засобів обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ» Наказу № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, які знаходяться у незаконному обігу».

ОСОБА_7 , не погоджуючись з вироком суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити. Пом`якшити покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2024 року, за яким її засуджено за ч.1 ст.309 до покарання у виді обмеження волі на строк один рік, від відбуття якого вона звільнена на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком один рік - виконувати самостійно.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_7 зазначає про те, що оскаржуваний вирок є незаконним. Так, судом не в повній мірі взято до уваги те, що вона визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому злочині, активно сприяла розкриттю злочину та розслідуванню кримінальної справи.

Крім того, при призначенні покарання судом не було повністю досліджено відомостей про ОСОБА_7 не лише під час вчинення злочину, але й інші дані, які її характеризують.

Разом з тим, звертає увагу на те, що хоча у вироку і перераховується декілька пом`якшуючих обставин, що безперечно мають істотне значення для рішення суду, однак суд безпідставно їх не врахував. Зокрема те, що обвинувачена працевлаштована, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю похилого віку, яка потребує її допомоги та піклування. Крім того, обвинувачена зазначає про те, що сама має цілий ряд хронічних захворювань, на обліку у лікаря нарколога, психіатра та поліції не перебуває.

На переконання апелянта, її виправлення в даному випадку можливе без тримання останньої в умовах ізоляції, що надасть їй змогу довести факт її перевиховання, бути корисним членом суспільства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, а також правильність кваліфікації її дій, ніким з учасників не оспорюються, а тому апеляційним судом у відповідності до вимог ст. 404 КПК України не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання не грунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, працює прибиральницею, де характеризується позитивно, неодружена, станом на 06.08.2024 перебувала на амбулаторному лікуванні у ТОВ «Медикал Рехаб» у програмі ЗПТ і отримувала лікування у вигляді препарату метадон по 100 мг на добу, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає наркотичними речовинами та алкогольними напоями.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України, частково приєднавши невідбуте обвинуваченою покарання за попереднім вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2024, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, її перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети, з чим погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги в частині неврахування судом того, що ОСОБА_7 визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому злочині, активно сприяла розкриттю злочину та розслідуванню кримінальної справи, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки у судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину визнала частково та надала суперечливі показання, які були оцінені судом.

Доводи апеляції ОСОБА_7 про те, що її виправлення можливе без тримання в умовах ізоляції, не відповідають принципам індивідуалізації і справедливості покарання, а тому задоволенню не підлягають, оскільки обвинувачена дане кримінальне правопорушення вчинила в період іспитового строку за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2024 року, що безумовно свідчить про те, що вона не зробила належних висновків, на шлях виправлення не стала.

Доводи обвинуваченої про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що вона працевлаштована, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, є надуманими, оскільки всі ці обставини суд першої інстанції навів у вироку та належним чином їх врахував. Посилання, що ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю похилого віку, яка потребує її допомоги та піклування та сама має ряд хронічних захворювань, не підтверджені матеріалами справи. Більше того, зазначені обставини не спростовують правильність призначеного судом покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченій призначене покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги і не знаходить підстав для зміни вироку, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4