Справа № 308/3214/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/438/25 (справа № 308/3214/25), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000516 від 04 листопада 2024 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 04.11.2024, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, у ОСОБА_4 , з метою особистого протиправного збагачення та з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, спрямований на сприяння незаконному переправленню через державний кордон України особи призовного віку від 18 до 60 років, якого в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, шляхом надання порад, вказівок, усуненням перешкод.

Задля реалізації вказаної злочинної мети ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, у кінці жовтня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ході телефонної розмови за допомогою мобільного застосунку «Телеграм» повідомив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, що може посприяти йому у незаконному перетині державного кордону України поза межами пунктів пропуску за грошову винагороду.

У подальшому, ОСОБА_4 , з метою реалізації вказаного злочинного наміру щодо протиправного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, 20.11.2024, близько 16 години 17 хвилин, приїхав на транспортному засобі марки «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , до ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів та якому в умовах правового режиму воєнного 6 стану обмежено виїзд за межі України, за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_3 , де, з метою обговорення можливого незаконного переправлення останнього через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, особисто зустрівся із ОСОБА_6 , та у ході вказаної зустрічі підтвердив ( ОСОБА_4 ), що може посприяти у протиправному переправленні останнього через державний кордон України; надав ОСОБА_6 поради та вказівки, які сприятимуть останньому у незаконному перетині державного кордону України, зокрема: проінструктував ОСОБА_6 щодо порядку та особливостей незаконного перетину останнім державного кордону України поза межами пункту пропуску, проінформував ОСОБА_6 щодо можливих часу, місця і способу його протиправного переміщення через державний кордон України; проінструктував ОСОБА_6 щодо його дій після незаконного перетину державного кордону України й перебування на території однієї з країн Європейського Союзу, а також висунув вимогу ОСОБА_6 , що за своє сприяння у незаконному переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України йому, тобто ОСОБА_4 , необхідно буде надати грошову винагороду у розмірі 6000 (шість тисяч) Євро.

Надалі, ОСОБА_4 , з метою доведення свого злочинного наміру щодо протиправного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України до кінця, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, 22.11.2024 близько 04 години 41 хвилини, приїхавши на транспортному засобі марки «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_2 , до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , забрав останнього і повіз до м. Мукачево Закарпатської області, й під час вказаної поїздки, ОСОБА_4 додатково проінструктував ОСОБА_6 відносно механізму та особливостей його незаконного переправлення через державний кордон України, зокрема, повідомив ОСОБА_6 щодо тривалості по часу та способу протиправного перетину останнім державного кордону України, а також повторно висунув свідку ОСОБА_6 вимогу, щодо передачі йому ( ОСОБА_4 ) грошових коштів за сприяння у незаконному переправленні ОСОБА_6 через державний кордон України. У подальшому, ОСОБА_4 , здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, 22.11.2024 о 05 годині 40 хвилин, перебуваючи на АЗС «UPG», що розташована за адресою: м. Мукачево, вул. Лавківська, №1/Ж, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 6 600 (шість тисяч шістсот) Євро (що станом на 22.11.2024, згідно з курсом НБУ становило 287210,88 гри.) за сприяння (з боку ОСОБА_4 ) у незаконному переправленні ОСОБА_6 через державний кордон України.

За таких обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: сприяння незаконному переправленню особи через державний кордон України порадами, вказівками, усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення та положень ст. 63 Конституції України і ст. 18 КПК України, свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю за обставин зазначених у обвинувальному акті, погодився давати покази, пояснив суду все так як зазначено у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги те, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого та долю речових доказів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Ужгород, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , не одружений, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, раніше не судимий; з 22.10.2014 року був прийнятий на військову службу за контрактом, яку проходив до 23.10.2017 року та приймав участь у антитерористичній операції на сході України у періоди: з 08.07.2014 по 02.09.2014, з 14.11.2014 по 04.01.2015 року, з 04.03.2015 по 27.04.2015 року, з 12.01.2016 по 14.02.2016 року, з 05.04.2016 по 09.05.2016 року, 26.04.2017 по 08.06.2017 року, а з 12.03.2022 року добровільно призваний у Збройні Сили України при загальній мобілізації, де проходив військову службу до 13.05.2024 року (військовий квиток серії НОМЕР_3 , довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 23.10.2017 року № 810); в період з 28.04.2022 року по 22.05.2022 року, з 06.07.2022 року по 06.11.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на нульових позиціях (довідки: від 06.11.2022 року № 4978; від 23.09.2022 року № 4040 та від 06.11.2022 року № 4978; згідно постанови ВЛК від 23.10.2017 року № 1 отримав захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини; є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни (посвідчення: серії А № 063603, видане 28.08.2024 року та довідка до акту огляду МСЕК серії ААГ № 893263); є пенсіонером по інвалідності внаслідок війни (пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 ); ступінь втрати професійної працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини 80% (довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 074295 від 24.05.2023 року); захворювання пов`язане із проходженням військової служби (довідка від 05.04.2024 року № 524/32/2290); був нагороджений ЗСУ 06.12.2022 року, відмічений грамотою 06.12.2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , які передбачені ст. 66 КК України суд визнає щире каяття; вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин; добровільну, безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та добровільну участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в тому числі перебуваючи на нульових позиціях; є особою з інвалідністю ІІ групи через захворювання, пов`язане із проходженням військової служби із ступенем втрати професійної працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини 80%.

При цьому, згідно п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає за можливе при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнати вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, оскільки наданими доказами підтверджується, що ОСОБА_4 будучі особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни постійно проходив стаціонарне лікування (свідоцтво про хворобу № 522 від 09.04.2024 року; консультаційні висновки спеціалістів із дослідженнями до них від: 01.04.2024 року, 05.03.2025 року, 06.03.2025 року; виписки із медичної картки стаціонарного хворого: за період з 07.05.2022 року по 09.05.2022 року № 0446122, за період з 10.05.2022 року по 12.05.2022 року № 1426, з 12.05.2022 року по 17.05.2022 року № 7117, з 18.05.2022 року по 17.06.2022 року № 239, з 17.11.2022 року по 01.12.2022 року № 729, з 27.03.2023 року по 18.04.2023 року № 231, з 27.02.2024 року по 18.03.2024 року № 207, з 08.04.2024 року по 09.04.2024 року № 871) та потребував значних коштів задля проходження такого лікування, які не спроможний був самостійно заробити внаслідок стійкої втрати працездатності на 80% через травму, пов`язану із захистом Батьківщини. Його матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також постійно хворіла, перенесла 2 операції операцію у період з 10.09.2024 року по 20.09.2024 року (виписка епікриз з медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення № 14921) та у період з 22.11.2024 року по 29.11.2024 року (виписка епікриз з медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення № 18841), та продовжує лікуватися до цього часу.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , які передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи до обвинуваченого ОСОБА_4 , вид та міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, наявність чотирьох обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щирого каяття; вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин; добровільну, безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та добровільну участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в тому числі перебуваючи на нульових позиціях; є особою з інвалідністю ІІ групи через захворювання, пов`язане із проходженням військової служби із ступенем втрати професійної працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини 80%; відсутність обставини, що обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, який має постійне зареєстроване та фактичне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, добровільно протягом тривалого проміжку часу проходив військову службу, позитивно характеризується за місцем служби, має нагороди, працевлаштуватися не має можливості внаслідок інвалідізації та стійкої втрати працездатності на 80%; потребує постійного лікування, взагалі раніше не судимий, тобто не становить підвищеної суспільної небезпеки задля оточуючих та близьких осіб, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , основного покарання за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 332 КК України у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України встановлене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 2 ст. 69 КК України не призначати ОСОБА_4 додаткове покарання, що передбачене в санкції ч. 3 ст. 332 КК України як обов`язкове, а саме: позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та конфіскацію майна.

На підставі ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання терміном на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України слід також покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин (ч. 4 ст. 76 КК України).

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2024 року у справі № 308/18746/24 (провадження № 1-кс/308/7090/24) був обраний запобіжний захід у вигляд тримання під ватрою, із можливістю внесення застави у розмірі 181 680,00 грн., яку вніс заставодавець ОСОБА_9 за квитанцією від 25.11.2024 року № на суму 181 680,00 грн. Згідно листа ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» від 26.11.2024 року № 12/6/4668 ОСОБА_4 25.11.2024 року звільнено під заставу.

Як зазначено у ч. 11 ст. 182 ЦПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Захисник обвинуваченого просив суд припинити дію застави та за заявою заставодавця передати заставу на ЗСУ.

Дійсно, заставодавець - ОСОБА_9 подав заяву від 19.05.2025 року, за якою не заперечив проти переказу всієї суми внесеної ним застави на підтримку Збройних Сил України.

Як повідомив прокурор в судовому засіданні 21.05.2025 року будь-яких порушень обов`язків, покладених слідчим суддею на обвинуваченого під час досудового розслідування допущено не було, тому також просив суд припинити дію застави та за заявою заставодавця передати заставу на ЗСУ.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки стаття 182 КПК України не встановлює строку дії запобіжного заходу у вигляді застави, такий запобіжний захід є безстроковим, та того факту, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, вважає за можливе припинити дію запобіжного заходу у вигляді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 та повернути заставу в сумі 181 680,00 грн. (Сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят гривень 00 копійок), внесену заставодавцем - ОСОБА_9 за підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області № UA0018501, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2024 року у справі № 308/18746/24 (провадження № 1-кс/308/7090/24), та за письмовою вказівкою заставодавця перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України (для зарахування коштів у національній валюті) з наступними реквізитами: банк: Національний банк України; МФО 300001; рахунок № 0992708; код ЄДРПОУ 00032106; отримувач: Національний банк України, після набрання вироком законної сили.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України слід також скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті за ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 182, 369, 370, 373, 374, 376, 377, 392, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та призначити йому основне покарання за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 332 КК України у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років.

У відповідності до ч. 2 ст. 69 КК України не призначати ОСОБА_4 додаткове покарання, що передбачене в санкції ч. 3 ст. 332 КК України як обов`язкове, а саме: позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та конфіскацію майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання терміном на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин (ч. 4 ст. 76 КК України).

Припинити дію запобіжного заходу у вигляді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Повернути заставу в сумі 181 680,00 грн. (Сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят гривень 00 копійок), внесену заставодавцем - ОСОБА_9 за підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області № UA0018501, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2024 року у справі № 308/18746/24 (провадження № 1-кс/308/7090/24), та за письмовою вказівкою заставодавця перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України (для зарахування коштів у національній валюті) з наступними реквізитами: банк: Національний банк України; МФО 300001; рахунок № 0992708; ; отримувач: Національний банк України, після набрання вироком законної сили.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2024 року у справі № 308/18746/24 (провадження № 1-кс/308/7482/24), а саме: арешт, накладений у кримінальному провадженні №0000516 на виявлені і вилучені 22.11.2024 року о 07 год. 24 хв., на трасі Київ-Чоп в с. Барвінок, Ужгородського району, за географічними координатами 48.5641663, 22.3556579 в ході затримання (особистого обшуку) громадянина ОСОБА_4 , наступні речі та предмети, а саме: грошові кошти дві купюри номіналом 50 Євро WB та PB , імітаційні гроші в розмірі 4 000 Євро 40 купюр номіналом 100 Євро та грошові кошти в сумі 2500 Євро 50 купюр номіналом по 50 Євро упаковані в спец пакет. CRI 1123769; два мобільні телефони: Самсунг Галексі А20 ІМЕІ НОМЕР_5 , ІМЕІ-2 НОМЕР_6 , та IPHONE 13 Pro Max ІМЕІ НОМЕР_7 , ІМЕІ-2 НОМЕР_8 упаковані в спец пакет CRI 1123770.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2024 року у справі № 308/18746/24 (провадження № 1-кс/308/7484/24), а саме: арешт, накладений у кримінальному провадженні №0000516 на виявлений і вилучений 22.11.2024 в ході проведення обшуку транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. НОМЕР_9 , який перебував у фактичному володінні підозрюваного ОСОБА_4 , із забороною розпорядження ним (зняття з обліку, перереєстрацію, відчуження).

Речові докази:

-заздалегідь ідентифіковані грошові кошти: дві купюри номіналом 50 Євро WB та PB , які були визнані речовими доказами за постановою від 22.11.2024 року, - повернути їх власнику (законному володільцю) ОСОБА_10 ;

-два мобільні телефони: Самсунг Галексі А20 ІМЕІ НОМЕР_5 , ІМЕІ-2 НОМЕР_6 , та IPHONE 13 Pro Max ІМЕІ НОМЕР_7 , ІМЕІ-2 НОМЕР_8 упаковані в спец пакет CRI 1123770, які були визнані речовими доказами за постановою від 22.11.2024 року, - повернути їх власнику (законному володільцю) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-імітаційні гроші в розмірі 4 000 Євро 40 купюр номіналом 100 Євро та грошові кошти в сумі 2500 Євро 50 купюр номіналом по 50 Євро упаковані в спец пакет. CRI 1123769, які були визнані речовими доказами за постановою від 22.11.2024 року, - залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-

-транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. НОМЕР_9 , який перебував у фактичному володінні підозрюваного ОСОБА_4 , визнаний речовим доказом за постановою від 22.11.2024 року, - повернути його власнику (законному володільцю).

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

В апеляційному порядку може бути оскаржений вирок, який був ухвалений судом першої інстанції і не набрав законної сили. Апеляційну скаргу мають право подати особи, зазначені у ст. 393 КПК України.

Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції до Закарпатського апеляційного суду, - через суд, який ухвалив судове рішення, тобто через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Апеляційна скарга, якщо інше не передбачено КПК України, може бути подана: на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1