УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 Справа №607/8276/25 Провадження №1-кс/607/2343/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого в СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 03.03.2025 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рильськ, Курська область, Росія, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000143 від 03.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби щодо ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000143 від 03.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно зберігав за місцем проживання наркотичні засоби та речовини, що містять психотропну речовину, без мети збуту.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , виник протиправний умисел, направлений на незаконне виробництво, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин без мети збуту.

Реалізуючи свій противоправний умисел, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно виробив, шляхом посіву, вирощування, відокремлення частин рослин роду конопля (Cannabis), висушування та подрібнення, наркотичний засіб канабіс та речовину рослинного походження зеленого кольору, яка містить психотропну речовини - дельта-9-тетрагідроканабінол, які в подальшому почав зберігати за місцем свого проживання, з метою особистого вживання без мети збуту.

Крім того, внаслідок вживання наркотичного засобу канабісу, через полімерну пляшку, утворився екстракт канабісу, який ОСОБА_4 незаконного зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 .

Надалі, 11.03.2025 в період часу з 07:33 год. по 09:36 год., прокурором Тернопільської окружної прокуратури за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме, у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , проведено обшук, в ході якого, виявлено та вилучено: речовину рослинного походження зеленого кольору, що є наркотичних засобом, обіг якого обмежено канабісом, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 207,413 грама, пристрій для вживання наркотичних засобів, у вигляді частини полімерної пляшки, із нашаруванням речовини темно-коричневого кольору , що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено екстракт канабісу, маса якого у сухому (висушеному) вигляді становить 0,3788 грама, а також речовину рослинного походження зеленого кольору, що є частинами рослин роду конопля (Cannabis) та містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - дельта-9-тетрагідроканабінол, маса якої в перерахунку на суху речовину становить 140,033 грама.

Згідно ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Списку № 1, Таблиці № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, канабіс та екстракти канабісу віднесені до наркотичних засобів і рослин, обіг яких обмежено, та Списку № 2, Таблиці № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, дельта-9-тетрагідроканабінол відносено до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Рослини або їх частини, що містять дельта-9-тетрагідроканабінол підлягають тим же заходам контролю, що і речовина.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0000143 від 03.03.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

22.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

Слідчий вказує, що підставою до застосування відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні та суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Беручи до уваги вищенаведене, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним обов`язків, запобіганню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період часу із 22:00 год. по 06:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 діб, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане слідчим клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні виявив бажання брати участь у розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу без участі захисника та зазначив, що з приводу задоволення клопотання слідчого не заперечує.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура..

Як вбачається з ч. 1 ст.176 КПК України запобіжними заходами у кримінальному провадженні є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України)..

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000143 від 03.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 22.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, тобто у незаконному виробництві, зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин без мети збуту, в особливо великих розмірах.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 05.04.2025;

-протокол обшуку від 11.03.2025 проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 ;

-висновок експерта №СЕ-19/120-25/3198-НЗПРАП від 14.03.2025 за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів;

-висновок експерта №СЕ-19/120-25/3199-НЗПРАП від 17.03.2025 за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів;

-висновок експерта №СЕ-19/120-25/3202-НЗПРАП від 17.03.2025 за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів;

-висновок експерта №СЕ-19/120-25/3200-НЗПРАП від 20.03.2025 за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів;

-висновок експерта №СЕ-19/120-25/3197-НЗПРАП від 24.04.2025 за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів;

-висновок експерта №СЕ-19/120-25/3201-НЗПРАП від 26.03.2025 за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів від 26.03.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 26.03.2025;

-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 22.04.2025.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

При цьому необхідно відзначити, що на даному етапі кримінального провадження стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, а слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Відтак, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту не надала беззаперечних доказів на спростування обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що надані стороною обвинувачення докази дають достатні підстави вважати, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства та суду та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Так само на думку слідчого судді існує і ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки одним із свідків у даному кримінальному провадженні являється ОСОБА_7 , яка являється сусідкою ОСОБА_4 протягом тривалого часу, та анкетні дані якої останньому відомі, а відтак підозрюваний, як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідка з метою дачі нею неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення нею від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як свідки, ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваної.

Разом з тим, посилання слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні на ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є не доведеним, оскільки з наданих до клопотання документів вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, а відтак, на думку слідчого судді, відсутні підстави вважати, що останній схильний до протиправної діяльності та в подальшому буде вчиняти нові злочини.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування належним чином підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та є усі підстави для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що останній уродженець м. Рильськ, Курська область, Росія, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, неодружений, не працює, пенсіонер, є особою з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимий.

За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

В даному випадку слідчий суддя також враховує процесуальну позицію підозрюваного щодо згоди із вимогами клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, а тому, виходячи з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про доцільність задоволення даного клопотання.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Відповідно вимогам, визначених ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання під особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому ст. 199 КПК України.

Таким чином строк тримання особи під домашнім арештом обмежується строком досудового розслідування і виключень з цього не має.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно матеріалів доданих до клопотання вбачається, що в даному кримінальному провадженні 22.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

Відтак саме з 22.04.2025 слід виходити при обрахуванні строку досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000143 від 03.03.2025.

Беручи до уваги вищевикладене, клопотання старшого слідчого в СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби щодо ОСОБА_4 слід задовольнити, застосувавши щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у виді домашнього арешту в певний період доби строком до 23 год. 59 хв. 22.06.2025.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

З урахуванням наведеного, обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год.00 хв., який на думку слідчого судді є достатнім, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону. При визначенні обсягу таких обов`язків слідчий суддя вважає, що визначені слідчим у клопотанні та підтримані прокурором у судовому засіданні обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год.00 хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Строк дії ухвали та обов`язків, покладених судом визначити до 23 год. 59 хв. 22.06.2025.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1