Провадження №1-кс/127/8756/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 08.07.2025 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000427 від 07.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

В межах даного кримінального провадження 07 липня 2025 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України затримано ОСОБА_5 .

08 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто хуліганство, вчинене групою осіб із застосуванням інших предметів спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на тривалий строк;

- незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 , матиме можливість незаконного впливу на свідків з метою створення сприятливих для себе умов або ж їх залякування;

- вчиняти нові кримінальні правопорушення, з огляду на те, що він неодноразово судимий за вчинення злочинів та на шлях виправлення не став, хоч судимість станом на час оголошення особі про підозру погашена.

Враховуючи викладене, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з вищевказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 та слідча ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримали, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування своєї позиції посилались на те, що зазначені прокурором ризики у кримінальному провадженні не доведені.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000427, заслухавши думку прокурора та слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділенням відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000427 від 07.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.07.2025 близько о 00:50 год. ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_8 , перебуваючи по вул. Корольова, в с. Сосонка, Стрижавської ТГ Вінницького району Вінницької області, побачили біля зупинки громадського транспорту, раніше не знайомого їм ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_10 з проханням дати закурити, на що останній відповів, що не курить. Така відповідь стала малозначним приводом для виникнення у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 спільного злочинного умислу на безпричинне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому з хуліганських спонукань.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що перебувають у громадському місці, діючи умисно, узгоджено, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки та моральні принципи у суспільстві, використовуючи малозначний привід, прагнучи показати зневагу до оточуючих, виявити свою грубу силу та самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, вчинили груповий напад на ОСОБА_10 , за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 , який перебував із велосипедом, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на порушення громадського порядку, вчинення хуліганських дій та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , з хуліганських спонукань, не пояснюючи причин кинув велосипедом у потерпілого ОСОБА_10 , внаслідок чого останній впав на землю. Одразу після цього ОСОБА_8 усвідомлюючи своє перебування у громадському місці та відкритість своїх дій, демонструючи свою зневагу до оточуючих та ігноруючи їх, наніс один удар кулаком в обличчя потерпілому, після чого до нього підбіг ОСОБА_5 , і обидва почали спільно наносити удари руками і ногами по обличчю лежачому на землі ОСОБА_10 , спричиняючи численні тілесні ушкодження.

У цей момент до місця події підійшов ОСОБА_11 , який працює охоронником у розташованому поруч КЗ «Сосонський ліцей Вінницького району Вінницької області», який шляхом умовляння нападників припинити протиправне посягання на потерпілого, почав припиняти хуліганські дії відносно ОСОБА_10 .

Однак, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , продовжуючи спільний злочинний умисел та попередню змову, діючи умисно, узгоджено, опираючись на дії один одного, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, відійшли від ОСОБА_10 , після чого знову повернулися до останнього, тримаючи в руках дерев`яні палиці, спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, і продовжили напад, завдаючи лежачому на землі ОСОБА_10 численних ударів дерев`яними палицями по голові, спричинивши йому тілесні ушкодження. Повторне побиття було припинене втручанням ОСОБА_11 , який вдруге розборонив учасників події.

Після вчинення хуліганських дій, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 залишили місце вчинення злочину.

ОСОБА_10 госпіталізовано до реанімаційоного відділення КНП "Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги".

Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_12 були завдані тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множжинних забійних ран голови, забою м`яких ткани н обличчя, забійних ран обличчя, параорбітальних гематом обох очей.

07 липня 2025 року о 12:30 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предметів, спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000427 від 07.07.2025; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; пояснень; повідомлення про підозру; протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію; протоколу допиту потерпілого; протоколів допитів свідків; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколу огляду місця події; протоколу обшуку, інших матеріалів кримінального провадження та пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше, в силу ст. 89 КК України не судимий.

В той же час, органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, оскільки вказаний злочин вчинений із застосування насильства, слідчий суддя вважає не доцільним, на даний час, визначати підозрюваному розмір застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 12:30 год. 07.07.2025 року.

Встановити строк дії ухвали суду до 12:30 год. 05.09.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: