Справа № 461/2549/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1364/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 06 травня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 04 березня 2025 року про вчинення кримінального правопорушення.

Своє рішення слідчий суддя мотивувала тим, що скарга заявника ОСОБА_6 є безпідставною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 покликається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. Покликається на те, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. ст. 40, 55, 56 КПК України. Вважає, що слідчим суддею невірно зазначено у рішенні про те, що працівники Львівської обласної прокуратури мають право не вносити до ЄРДР повідомлення про кримінальне правопорушення, оскільки КПК України не містить таких норм.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 06 травня 2025 року, мотивуючи тим, що він не був присутнім при оголошенні оскаржуваного рішення, а зміст даної ухвали йому став відомий 16 травня 2025 року; скасувати ухвалу слідчого судді; визнати протиправним невнесення Львівською обласною прокуратурою відомостей до ЄРДР на підставі його заяви від 04 березня 2025 року; зобов`язати Львівську обласну прокуратуру внести відомості до ЄРДР на підставі заяви від 04 березня 2025 року про вчинене кримінальне правопорушення.

Будучи повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_6 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, однак в апеляційній скарзі просив розгляд такої проводити у його відсутності, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінальних правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність прокурора, щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, що містяться у його заяві від 04 березня 2025 року та зобов`язати уповноважену особу Львівської обласної прокуратури внести такі. При цьому, у скарзі ОСОБА_6 зазначив, що 04 березня 2025 року він звернувся до Генерального прокурора зі заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України суддями Восьмого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у якій просив зареєструвати вказану заяву в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, відкрити кримінальне провадження, визнати його потерпілим. 14 березня 2025 року заявник отримав лист з Офісу Генерального прокурора про скерування вказаної заяви до Львівської обласної прокуратури для розгляду. Проте, такі відомості до ЄРДР, станом на день подання скарги, не внесено.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя встановила, що згідно листа начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 №31/1-р-25 24 березня 2025 року заяву ОСОБА_6 від 04 березня 2025 року про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до вимог ч.4 ст.216 КПК України, скеровано до ТУ ДБР у місті Львові.

Поряд з цим, слідчий суддя вірно зазначила, що направлення заяви про вчинення кримінального правопорушення до відповідного органу задля прийняття рішення за наслідком розгляду такої не суперечить положенням ст.ст. 214, 216, 218 КПК України і вказана обставина спростовує факт здійснення заявленої скаржником бездіяльності.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпеченого діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, згідно п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшла до обгрунтованого висновку про відсутність у діях прокурора бездіяльності щодо невнесенням відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 04 березня 2025 року, оскільки таку скеровано до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові в межах компетенції та прийняття рішення згідно з ст. 214 КПК України.

Таким чином, враховуючи наведене, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, не грунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону та є безпідставними.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 06 травня 2025 року, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

поновити заявнику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 06 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 06 травня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 04 березня 2025 року про вчинення кримінального правопорушення - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4