Справа № 750/6515/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/318/25
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

07 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

представника власника майна адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові судове провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Чернігівського РУП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255 від 05.12.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 239 КК України, та накладений арешт на належне ОСОБА_9 майно, а саме: ноутбук HP-EliteBook 850 G6, (ідентифікатор пристрою: E664A900-980А-4E51-8B84-C3D32F6656D3); зарядний пристрій до ноутбуку HP-EliteBook 850 G6; мобільний телефон «OnePlus 5850 5G», IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , які було вилучено під час обшуку житла за адресою АДРЕСА_1 із забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись зазначеним майном.

Таке рішення слідчого судді мотивоване необхідністю збереження речових доказів, які містять на собі сліди кримінального правопорушення, а тому саме такий захід забезпечення кримінального провадження усуне можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів, а відтак, забезпечить можливість в подальшому використати речові докази для призначення та проведення ряду судових експертиз.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно скасувати, мотивуючи тим, що речі, вилучені під час обшуку, а саме: ноутбук, зарядний пристрій до цього ноутбуку та мобільний телефон, суперечать змісту ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2025 року, в якій заборонене вилучення безпосередньо мобільних телефонів, жорстких дисків комп`ютерів, ноутбуків, флеш накопичувачів та наданий дозвіл лише на вилучення інформації з них.

Також адвокат звертає увагу, що слідчий обґрунтовує вимоги клопотання тим, що виявлена на ноутбуці документація має значення для кримінального провадження і потребує додаткового вивчення та дослідження, у тому числі, для проведення експертизи. При цьому, слідчим не зазначено жодних відомостей про наявність необхідної слідству інформації на вилученому у ході обшуку телефоні, а тому, на переконання захисника, телефон вилучено абсолютно безпідставно.

Звертаючи увагу на кваліфікацію злочинів, автор скарги вказує, що у даній ситуації вилучення не може бути пов`язане із слідами на зовнішній поверхні вилученого ноутбука та телефона, а лише з інформацією, яку вони містять чи можуть містити, тобто ці речі є фактично засобами вчинення кримінального правопорушення, а не його знаряддям, адже безпосередньо цими предметами не було спричинено жодного руйнівного впливу та фізичної шкоди. Більше того, під час обшуку ОСОБА_9 жодним чином не перешкоджала доступу до речей, добровільно надавала їх слідчому для огляду, перегляду інформації, що містилася на зазначених пристроях, що свідчить про відсутність мети приховування, пошкодження, псування, знищення майна тощо.

Захисник вважає, що у даному випадку, засоби та мета є непропорційними. Накладення арешту на телефон та ноутбук із зарядним пристроєм в цілому є, об`єктивно, перевищенням допустимих засобів досягнення мети. Враховуючи, що попередня ухвала не надавала права на вилучення вказаних предметів, таке майно має бути негайно повернуто особі, в якої його вилучили.

Заслухавши доповідача, представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на безпідставності арешту майна, а тому просив ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити рішення про повернення речей власнику, прокурора, який не погодився з доводами апеляційної скарги захисника, вказуючи, що ноутбук, зарядний пристрій до нього та телефон відповідають критеріям речових доказів, які в подальшому можуть бути використані для доказування події кримінального правопорушення, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000255 від 05.12.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 239 КК України, тобто за фактом використання земельної ділянки для несанкціонованого звалища небезпечних та особливо небезпечних відходів, які повинні бути утилізовані без шкоди екології, згідно норм екологічної безпеки, а натомість накопичуються на земельній ділянці з кадастровим номером :07:000:4143 та «утилізуються» шляхом закопування в землю, чим здійснюється забруднення земель та навколишнього природного середовище, що становить небезпеку для життя, здоров`я людей та довкілля.

Під час проведення обшуку 05 червня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено ноутбук HP-EliteBook 850 G6, (ідентифікатор пристрою: E664A900-980А-4E51-8B84-C3D32F6656D3); зарядний пристрій до ноутбуку HP-EliteBook 850 G6; мобільний телефон «OnePlus 5850 5G», IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 .

У ході огляду ноутбука HP-EliteBook 850 G6 виявлено проекти договорів про надання послуг із збирання, транспортування та приймання на зберігання окремих видів відходів, а саме відпрацьовані голки, медичні відходи та біоматеріали, що виникли внаслідок господарської діяльності укладених між ПП «ДОН-БАС» в особі директора ОСОБА_10 та ТОВ «МЗ Чернігівська» ТОВ «МЕДІКАЛ РЕЙ».

Постановою слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 05 червня 2025 року, вилучені в ході обшуку речі визнані речовими доказами.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слід враховувати також і прецедентну правову позицію ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Враховуючи наведене та наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що втручання держави в право власності на вилучені у ході обшуку речі у даному конкретному випадку є цілком законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного кримінального процесуального закону.

Колегія суддів підкреслює, що майно, а саме: ноутбук, зарядний пристрій до нього, телефон, на які слідчий просив накласти арешт, є речовими доказами, оскільки представлені слідчим у додатку до клопотання документи містять дані щодо наявності обґрунтованих підстав вважати, що ці речі зберігають документацію, яка має значення для кримінального провадження, проте потребує додаткового вивчення та дослідження, зокрема проведення експертиз.

Докази на стадії досудового розслідування існують незалежно від «інтерпретації їх слідчим суддею чи судом», а єдиним шляхом їх юридичного виключення з матеріалів кримінального провадження є їх перевірка та оцінка.

Більше того, з наданої органом досудового розслідування інформації встановлено, що фактична діяльність приватного підприємства щодо утилізації небезпечних та особливо небезпечних відходів, здійснюється фактично в межах Киселівської сільської ради, а тому подальша аналогічна діяльність може мати негативні наслідки не лише для довкілля, й для життя та здоров`я людей.

Частиною 2 ст. 293 Цивільного кодексу України визначено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що приводить до нищення, псування, забруднення довкілля є незаконною.

Встановлені обставини співвідносяться з висловленою у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти росії» правовою позицією про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При цьому, колегія суддів вважає, що визначений усталеною судовою практикою ЄСПЛ принцип «пропорційності» був дотриманий в повному обсязі органом досудового розслідування і прокурором у даному кримінальному провадженні та наявний у виді розумного співвідношення («обґрунтованої пропорційності») між метою, що передбачається для досягнення цілей розслідування, та засобами, які використовуються слідством.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у право особи користуватися телефоном, ноутбуком та зарядним пристроєм до нього, а тому слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Доводи скаржника про те, що клопотання органу досудового розслідування про арешт майна не містить належних аргументів з приводу мети його арешту, є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження і змістом самого клопотання.

Слід зазначити, що арешт майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини третьої вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.

Що стосується доводів захисника про те, що ухвалою слідчого судді від 19 травня 2025 року санкціоновано проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , лише в частині на відшукання та вилучення інформації, що стосується розслідуваного злочину, яка зберігається в мобільних телефонах, жорстких дисках комп`ютерів, ноутбуків, флеш накопичувачів, а не самих телефонів та комп`ютерів, апеляційний суд не вбачає необгрутованості ухвали щодо накладення арешту на ці речі з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Так, і в самому клопотанні, і ухвалі слідчого судді зазначено, що вилучення телефону та ноутбуку обумовлене необхідністю проведення ряду судових експертиз.

Відтак, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у провадженні слідчим суддею рішення, не вбачається.

Разом з тим, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або буде встановлено відсутність складу чи події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, відповідно до ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, особа наділена правом ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Посилання в апеляційному суді представника власника майна на порушення строків звернення до суду з клопотанням про арешт майна, також не заслуговують на увагу. Обшук був проведений 05.06. 2025 року. Клопотання про накладення арешту на майно було відправлене суду поштою 06 червня 2025 року, про що свідчить ксерокопія конверта, долученого до матеріалів справи з відбитком пошти.

За правилами ст. 116 КПК України процесуальний строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2025 року про накладення арешту на належне ОСОБА_9 майно, без змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13