Справа № 583/2735/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2025 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка заяву ОСОБА_4 про встановлення фактичних даних,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 05.06.2024 року звернувся до суду із заявою про встановлення фактичних даних щодо нього про попередні судимості, про утримання його в неволі, на підставі положень Конституції України та Закону України «Про мобілізацію», відповідно до якого він протягом 60 діб має уточнити свої дані в ТЦК, починаючи із судимості за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30.05.1983 року до теперішнього часу.

Прокурор, будучи повідомленим про розгляд заяви, не прибув у судове засідання, заяв не надав.

ОСОБА_4 про розгляд заяви повідомлено в установленому законом порядку, так як він був у судовому засіданні 01 липня 2025 року та розгляд справи відкладено через зайнятість його захисника, додатково повідомлено через державну установу «Сумський слідчий ізолятор», про що в справі мається підтвердження (а.с.163), судом вжито заходів для можливості приймати участь ОСОБА_4 в судовому засіданні в режимі відеоконференції, про що була винесена відповідна ухвала у відповідності до положень ст. 336 КПК України, однак на призначений час ОСОБА_4 не вийшов на відеоконференцію і жодних заяв не надав.

За таких обставин суд вважає можливим розгляд заяви проводити у відсутність прокурора та ОСОБА_4 , оскільки відповідно до положень ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання не перешкоджає проведенню судового розгляду.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право ОСОБА_4 на участь у судовому засіданні не порушено, його доступ до правосуддя жодним чином не обмежено, оскільки суд вжив усіх заходів для того, щоб він мав можливість приймати участь у судовому засіданні, однак, ОСОБА_4 не вийшов на відео конференцію, таку його поведінку суд розцінює як зволікання з розглядом його заяви чи небажання приймати участь у судовому засіданні.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У судовому засіданні захисник заяву ОСОБА_4 підтримала.

Суд, вивчивши матеріали заяву, вислухавши думку захисника, дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

За приписами ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 2-1) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби; 3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічногопозбавлення волі більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 7-1) про застосування до засуджених примусового годування; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільненнявід призначеногопокарання звипробовуванням післязакінчення іспитовогостроку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справив суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарженняі нших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого відвідбування покарання з випробуванням; 13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч.1 ст. 538 КПК України після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку регулюється ст. 539 КПК України.

Таким чином вказані правові норми містять вичерпний перелік питань, які вирішують судом під час виконання вироків та не передбачають вирішення питань щодо встановлення фактичних даних засуджених, про що просить ОСОБА_4 у поданій ним заяві.

02.07.2025 від державної установи «Сумський слідчий ізолятор» на електронну пошту суду надійшли матеріали від ОСОБА_4 , де він у клопотанні просив серед іншого витребувати відповідні копії судових рішень щодо нього, його особову справу, яке судом відхилено, оскільки КПК України не передбачає вирішення таких питань, про яке зазначає ОСОБА_4 щодо встановлення фактичних даних.

З огляду на викладене не вбачається правових підстав для задоволення вимог за заявою засудженого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 372, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про встановлення фактичних даних відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 7 діб з часу її проголошення.

Повний текст ухвали складено 02.07.2025 року.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_1