Житомирський апеляційний суд
Справа №282/355/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/437/25
Категорія ч. 1,2 ст. 190 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2025 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000051 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2025 року повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000051 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст.190 КК України.

Суд першої інстанції вважав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Вказав, що відповідно до вимог ст.55 КПК України ОСОБА_10 не набув статусу потерпілого, а зазначення в обвинувальному акті відомостей про ОСОБА_10 , як потерпілого не надає йому відповідного статусу.

Також вказує, що не виконано в повній мірі вказівки суду зазначені в ухвалі від 16.10.2023 року, зокрема відсутність зазначення суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння шкоди ОСОБА_10 .

Крім того, в ухвалі зазначено, що до початку судового розгляду підстави зміни підсудності відпали, а тому кримінальне провадження не підсудне Бердичівському міськрайонному суду.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Вважає, що ухвала суду є незаконною, винесена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Стверджує, що самостійне залучення стороною обвинувачення потерпілого, без відповідних заяв чи згоди останнього на залучення в якості потерпілого не є підставою для повернення обвинувального акта.

Також, зазначає, що на даному етапі судового розгляду суд не може розглядати правомірність наділення статусом потерпілого, оскільки докази ще не досліджувались.

Сторона обвинувачення наголошує на тому, що в обвинувальному акті зазначено вид та розмір шкоди, яка заподіяна ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого та захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд з підготовчого засідання має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням ст. 291 КПК України.

Зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_6 вбачається, що у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення, в такому виді, як це вважає за правильне сторона обвинувачення.

Також, в ньому зазначені анкетні дані обвинуваченого, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, який склав обвинувальний акт; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання. Обвинувальний акт підписаний та затверджений прокурором із зазначенням його посади та прізвища. До обвинувального акта додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка обвинуваченого про отримання його копії.

Надані в обвинувальному акті обвинуваченому відомості достатні для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого проти нього обвинувачення.

При цьому, на переконання апеляційного суду аналіз та оцінка обвинувачення під час проведення підготовчого судового засідання є передчасною та незаконною.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення зазначається в обвинувальному акті так як прокурор вважає їх вважає встановленими.

Під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не було встановлено істотних порушень, допущених при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , які б перешкоджали суду першої інстанції призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість повернення обвинувального акта є слушними.

Що стосується висновків суду, як підстави для повернення обвинувального акту, про те, що ОСОБА_10 не набув статусу потерпілого, а тому в обвинувальному акті він як потерпілий зазначений незаконно, то на переконання колегії суддів вони є необгрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, перелік підстав для повернення обвинувального акта прокурору є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До таких підстав не віднесено факт ненабуття певною особою статусу потерпілого.

Питання визнання особи потерпілим врегульовано ст. 55 КПК України і стосується забезпечення процесуальних прав цієї особи, але жодним чином не впливає на допустимість чи законність обвинувального акта. Відсутність постанови про визнання потерпілим чи інші процесуальні недоліки в цьому аспекті можуть бути предметом окремої правової оцінки суду, однак не тягнуть автоматичного повернення обвинувального акта прокурору.

При цьому слід зважати і на те, що повернення обвинувального акта прокурору не дає підстав для продовження досудового розслідування, а лише зобов`язує його усунути недоліки обвинувального акту чітко визначені в ст. 291 КПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для повернення обвинувального акта прокурору через вказівку в ньому особи потерпілого ОСОБА_10 з огляду на ненабуття нею такого статусу заслуговують на увагу, оскільки узгоджуються з положеннями КПК України.

Крім того, на даній стадії суд не перевіряє докази та правомірність прийнятих досудовим розслідуванням рішень, а тому надання відповідної оцінки щодо відсутності статусу потерпілого є очевидно передчасним та не ґрунтується на принципі безпосередності дослідження доказів.

Також, є помилковими висновки суду, що відсутність зазначення суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння шкоди ОСОБА_10 .

З обвинувального акта вбачається, що шкода заподіяна ОСОБА_10 становить 48 800 грн., Головному управлінню Держгеокадастру в Житомирській області 42 822 грн., а загальна шкода завдана кримінальним правопорушенням становить 91 622 грн.

Крім того, суд в ухвалі вказав, що вказане кримінальне провадження не підсудне Бердичівському міськрайонному суду, що не є підставою для повернення прокурору обвинувального акту а підставою для направлення справи до апеляційного суду для визначення підсудності.

Про те, суд першої інстанції не врахував, що ухвалою Житомирського апеляційного суду від 31.07.2024 року, в порядку ст.34 КПК України, вказане кримінальне провадження направлено для розгляду до Бердичівського міськрайонного суду (а.с. 144).

Вказана ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає та набрала законної сили, а тому суд першої інстанції фактично проігнорував рішення суду вищої інстанції до виключної компетенції якого належить визначення територіальної підсудності кримінального провадження в межах територіальної юрисдикції апеляційного суду або неналежно вивчив матеріали справи.

За таких обставин ухвала суду не може залишатись в силі та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 110, 291, 314 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2025 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000051 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст.190 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: