ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/3482/23 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1338/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1, 2 ст.319 КК України
УХВАЛА

Іменем України

18 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою прокурора на вирок Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2025 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсон, громадянин України, з вищою освітою, одружений, який має малолітню дитину, 2024 року народження, офіційно працюючий на посаді лікаря психіатра, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 319, ч. 2 ст. 319 КК України, та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю того, що в його діяннях є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 319, ч. 2 ст. 319 КК України.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, в пред`явленому органом досудового розслідування обвинуваченням, викладеним у зміненому обвинувальному акті, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 319 КК України, а саме у тому, що перебуваючи на посаді лікаря психіатра ТОВ «Медичний центр Можливість» та ТОВ «Медичний центр Гармонія», діючи з корисливих мотивів, здійснив незаконну видачу спеціальних рецептурних бланків форми № 3 (ф3) для виписування наркотичних та психотропних засобів, а саме: рецепти на право одержання лікарського засобу, що містить наркотичний засіб чи психотропну речовину, який є документом суворої звітності, вчинених за таких обставин.

Так, 17.03.2021, 20.03.2021, 22.03.2021, 30.03.2021, 02.04.2021, 10.04.2021, 22.04.2021, 13.05.2021, 03.06.2021, більш точний час не встановлений, ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні ТОВ «Медичний центр Гармонія», , що розташоване за адресою: м. Харків. вул. Алчевських, 18, літ. А-2, цокольний поверх № 1-3, а також 01.05.2021, 03.05.2021, 09.05.2021, більш точний час не встановлений, ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні ТОВ «Медичний центр Можливість», , що розташоване за адресою: м. Харків. вул. Харківських Дивізій, 17, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив отримання грошової винагороди у вигляді оплати його праці від недержавної установи за результатами виконання у якості лікаря виконавця платних договорів між пацієнтом та товариствами Про надання медичних послуг, не маючи відповідних підстав та показів для видачі рецептів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без відповідних медичних показань, а саме - не упевнившись в тому, що пацієнту дійсно за станом здоров`я дозволено вживати наркотичні засоби, та не провівши відповідного огляду хворого, який лікар повинен обов`язково зробити відповідно до покладених на нього обов`язків, всупереч вимог наказів та законодавства України, вчинив такі порушення: 1. Відсутність заяви пацієнта з проханням прийняти його на лікування, написаної власноруч (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 7 чинний на теперішній час). 2. Прийняття рішення про призначення замісного препарату зроблено в різних медичних центрах одними і тими ж лікарями (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 7 чинний на теперішній час, Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, ч. 3 ст. 28). 3. Порядок встановлення клінічного діагнозу не відповідає загальноприйнятим нормам (Наказ МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Розділ 2, додаток 4, Розділ 3, Додаток 3, 5, 6). 4. Відсутність інформованої згоди на участь у замісній підтримувальній терапії (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 7 чинний на теперішній час). 5. Перебування на лікуванні одного і того ж пацієнта у двох медичних центрах одночасно (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 7). 6. Відсутність заяви пацієнта на отримання наркотичних засобів (Постанова КМУ № 333 від 13.06.2013 «Про затвердження Порядку придбання, перевезення, зберігання, відпуску, використання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у закладах охорони здоров`я», пункт 28, Додаток 3, Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, ч. 3 ст. 28). 7. Порушення умов видачі наркотичних засобів на руки пацієнту для самостійного прийому в амбулаторних умовах (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 11, пункт 20.6 чинний на теперішній час, Наказ МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Додаток 14). 8. Формальна оцінка стану пацієнта під час призначення замісного препарату на планових оглядах (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 20 чинний на теперішній час). 9. Порушення схеми призначення замісних препаратів (Наказ МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Розділ 5, Додаток 10,12, Розділ 6 Додаток 15). 10. Відсутність етапу індукції та індивідуального титрування під час проведення ЗПТ (Наказ МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Розділ 5,Додаток 12), Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 20 чинний на теперішній час). 11. Порушення у заповненні листа призначень препаратів наркотичних засобів (Постанова КМУ № 333 від 13.06.2013 «Про затвердження Порядку придбання, перевезення, зберігання, відпуску, використання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у закладах охорони здоров`я», пункт 30 (Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, ч. 3 ст. 28). 12. Відсутнє обґрунтування об`єктивної потреби для призначення інших сильнодіючих препаратів на тлі призначеної ЗПТ препаратом першого вибору, Наказ МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів (медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Розділ 6, Додаток 16; Розділ 5, Додаток 12), Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, ч. 3 ст. 28). 13. Відсутність планового уріноконтроля під час проведення ЗПТ (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 20 чинний на теперішній час). 14. Відсутність об`єктивного контроля залишків виданого на руки замісного препарату (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 13 чинний на теперішній час). 15. Відсутній індивідуальний план лікування, що розробляється в обов`язкову порядку для кожного пацієнта (Наказ МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Розділ 5, пункт 5.2, Додаток 11). 16. Відсутній інформаційний лист про Замісну підтримувальну терапію із застосування препаратів бупренорфіну або метадону (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 1.2 «Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 129-1/о «Інформована згода на участь у замісній підтримувальній терапії із застосуванням препарату» - пункт 2, вирішив незаконно видати на ім`я ОСОБА_9 рецептурні бланки форми №3 (ф3) на право придбання наркотичного засобу «methadonе» 0,025 гр. у кількості 4 та 2 блістерів.

Так ОСОБА_8 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконну видачу рецепту на право придбання наркотичного засобу, розуміючи незаконність своїх дій, переслідуючи корисливий мотив отримання грошової винагороди у вигляді оплати його праці від недержавної установи за результатами виконання як лікаря виконавця платних договорів між пацієнтом та товариствами Про надання медичних послуг, у порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», у порушення умов видачі рецептів на право придбання наркотичних засобів на руки пацієнту для самостійного прийому в амбулаторних умовах, які зазначені в положеннях Наказу МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 11, пункт 20.6, Наказу МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Додаток 14), заповнив своїм рукописним текстом спеціальні рецептурні бланк форми № 3 (ф-3) для виписування наркотичних та психотропних лікарських засобів, які є документами суворої звітності, в ТОВ «Медичний центр Гармонія» серії ЯЮ № 768003 від 17.03.2021, серії ЯЮ №768010 від 20.03.2021, серії ЯЮ № 768027 від 22.03.2021, серії ЯЮ №768119 від 30.03.2021, серії ЯЮ №768185 від 02.04.2021, серії ЯЮ № 768526 від 10.04.2021, серії ЯЮ № 768897 від 22.04.2021, серії ЯЮ № 841259 від 13.05.2021, серії ЯЮ № 844660 від 03.06.2021 та в ТОВ «Медичний центр Можливість» серії ЯЮ № 840140 від 01.05.2021, серії ЯЮ № 840174 від 03.05.2021, серії ЯЮ № 840380 від 09.05.2021, виписавши тим самим рецепти на право одержання «methadonе» 0,025 мг., у кількості 4 та 2 блістерів відповідно до кожного рецепта, тобто наркотичного засобу, на ім`я ОСОБА_9 після чого поставив на вказаних рецептурних бланках свій підпис, відбиток печатки «Лікар ОСОБА_8 », штамп ТОВ «Медичний центр Гармонія» та ТОВ «Медичний центр Можливість», за що, ОСОБА_9 заплатив грошові кошти в розмірі 300 та 500 грн за кожний рецепт в залежності від кількості блістерів.

Такі дії ОСОБА_8 орган досудового розслідування кваліфікував за ч.1 ст.319 КК України як незаконна видача рецепта на право придбання наркотичного засобу з корисливих мотивів.

Крім того, 12.04.2021, 25.05.2021, більш точний час не встановлений, ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні ТОВ «Медичний центр Гармонія», , що розташований за адресою: м. Харків. вул. Алчевських, 18, літ. А-2, цокольний поверх № 1-3, а також 03.05.2021, більш точний час не встановлений, ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні ТОВ «Медичний центр Можливість», , що розташоване за адресою: м. Харків. вул. Харківських Дивізій, 17, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, переслідуючи корисливий мотив отримання грошової винагороди у вигляді оплати його праці від недержавної установи за результатами виконання як лікаря виконавця платних договорів між пацієнтом та товариствами Про надання медичних послуг, не маючи відповідних підстав та показів для видачі рецептів ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без відповідних медичних показань, а саме не упевнившись в тому, що пацієнту дійсно за станом здоров`я дозволено вживати наркотичні засоби, а також не провівши відповідного огляду хворого, що лікар повинен обов`язково зробити відповідно до покладених на нього обов`язків, всупереч вимог наказів та законів України допустив такі порушення: 1. Відсутність заяви пацієнта з проханням прийняти його на лікування, написаної власноруч (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 7 чинний на теперішній час). 2. Прийняття рішення про призначення замісного препарату зроблено в різних медичних центрах одними і тими ж лікарями (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 7 чинний на теперішній час, Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, ч. 3 ст. 28). 3. Порядок встановлення клінічного діагнозу не відповідає загальноприйнятим нормам (Наказ МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Розділ 2, додаток 4, Розділ 3, Додаток 3, 5, 6). 4. Відсутність інформованої згоди на участь у Замісній підтримувальній терапії (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 7 чинний на теперішній час). 5. Перебування на лікуванні одного і того ж пацієнта у двох медичних центрах одночасно, Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 7). 6. Відсутність заяви пацієнта на отримання наркотичних засобів (Постанова КМУ № 333 від 13.06.2013 «Про затвердження Порядку придбання, перевезення, зберігання, відпуску, використання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у закладах охорони здоров`я», пункт 28, Додаток 3. Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, ч. 3 ст. 28). 7. Порушення умов видачі наркотичних засобів на руки пацієнту для самостійного прийому в амбулаторних умовах (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 11, пункт 20.6 чинний на теперішній час, Наказ МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Додаток 14). 8.Формальна оцінка стану пацієнта під час призначення замісного препарату на планових оглядах (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 20 чинний на теперішній час). 9. Порушення схеми призначення замісних препаратів (Наказ МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Розділ 5, Додаток 10, 12, Розділ 6 Додаток 15). 10. Відсутність етапу індукції та індивідуального титрування під час проведення ЗПТ (Наказ МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Розділ 5, Додаток 12) Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 20 чинний на теперішній час). 11. Порушення у заповненні листа призначень препаратів наркотичних засобів (Постанова КМУ № 333 від 13.06.2013 «Про затвердження Порядку придбання, перевезення, зберігання, відпуску, використання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у закладах охорони здоров`я», пункт 30 (Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, ч. 3 ст. 28). 12. Відсутнє обґрунтування об`єктивної потреби для призначення інших сильнодіючих препаратів на тлі призначеної ЗПТ препаратом першого вибору, Наказ МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів (медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Розділ 6, Додаток 16; Розділ 5, Додаток 12), Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, ч. 3 ст. 28). 13. Відсутність планового уріноконтроля під час проведення ЗПТ (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 20 чинний на теперішній час). 14. Відсутність об`єктивного контроля залишків виданого на руки замісного препарату (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 13 чинний на теперішній час). 15. Відсутній індивідуальний план лікування, що розробляється в обов`язкому порядку для кожного пацієнта (Наказ МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Розділ 5, пункт 5.2, Додаток 11). 16. Відсутній інформаційний лист про Замісну підтримувальну терапію із застосування препаратів бупренорфіну або метадону (Наказ МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 1.2 «Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 129-1/о «Інформована згода на участь у замісній підтримувальній терапії із застосуванням препарату» - пункт 2, вирішив незаконно видати на ім`я ОСОБА_10 рецептурні бланки форми № 3 (ф3) на право придбання наркотичного засобу «methadonе» 0,025 гр. у кількості 4 та 2 блістерів.

ОСОБА_8 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконну видачу рецепту на право придбання наркотичного засобу, розуміючи незаконність своїх дій, повторно, переслідуючи корисливий мотив отримання грошової винагороди у вигляді оплати його праці від недержавної установи за результатами виконання у якості лікаря виконавця платних договорів між пацієнтом та товариствами Про надання медичних послуг, у порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», в порушення умов видачі рецептів на право придбання наркотичних засобів на руки пацієнту для самостійного прийому в амбулаторних умовах, що передбачені в положеннях Наказу МОЗ України № 200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», пункт 11, пункт 20.6, Наказу МОЗ України № 2555 від 09.11.2020 "Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів» (Додаток 14), заповнив своїм рукописним текстом спеціальні рецептурні бланк форми № 3 (ф-3) для виписування наркотичних та психотропних лікарських засобів, які є документами суворої звітності в ТОВ «Медичний центр Гармонія» серії ЯЮ № 768562 від 12.04.2021, серії ЯЮ № 844263 від 25.05.2021 та в ТОВ «Медичний центр Можливість» серії ЯЮ № 840173 від 03.05.2021 виписавши тим самим рецепти на право одержання «methadonе» 0,025 мг., у кількості 4 та 2 блістерів відповідно до кожного рецепта, тобто наркотичного засобу, на ім`я ОСОБА_10 , після чого поставив на вказаних рецептурних бланках свій підпис, відбиток печатки «Лікар ОСОБА_8 », штамп ТОВ «Медичний центр Гармонія» та ТОВ «Медичний центр Можливість», за що, ОСОБА_10 заплатив грошові кошти в розмірі 300 та 500 грн за кожний рецепт в залежності від кількості блістерів.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, незастосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.

Дослідити під час апеляційного розгляду докази сторони обвинувачення, покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , надані під час їх допитів та амбулаторні картки пацієнтів відповідних товариств.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 319 та ч. 2 ст. 319 КК України та призначити покарання:

За ч. 1 ст. 319 КК України - у виді 3 роки пробаційного нагляду з позбавленням права обіймати посаду лікаря-психіатра строком на 3 роки, на підставі ч. 4 ст.75 КК України звільнити від покарання у зв`язку з спливом строків відповідно до ст. 49 КК України;

за ч. 2 ст. 319 КК України -5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду лікаря-психіатра строком на 3 роки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, в тому числі, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист.

Статтею 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 374 ч. 3 п. 1 КПК України встановлено, що у разі визнання особи виправданою в мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Наведені вище норми кримінального процесуального закону районним судом при розгляді кримінального провадження та ухваленні рішення по справі, на думку колегії суддів, виконано належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року по справі №676/5972/17, незгода прокурора з оцінкою певних конкретних доказів судом першої інстанції не є підставою для їх повторного дослідження в суді апеляційної інстанції.

Так, у поданому клопотанні прокурора про повторне дослідження доказів не наведено, в чому саме полягала неповнота чи неправильність їх дослідження судом першої інстанції, зокрема під час допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також які саме порушення були допущені при дослідженні доказів чи при встановленні обставин кримінального провадження.

Не зазначено прокурором у клопотанні, в чому саме виразилась неправильність викладених у вироку показань вказаних свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які останні надавали в суді першої інстанції щодо наявності чи відсутності мотивів, якими ОСОБА_8 керувався під час виконання своїх трудових обов`язків.

З таких обставин клопотання прокурора про повторне дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, колегія суддів залишає без задоволення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність викладених у вироку висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосуванням вимог закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону позбавлені підстав.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно із ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 319 КК України, а саме у незаконній видачі рецепта на право придбання наркотичного засобу з корисливих мотивів, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 319 КК України, а саме у незаконній видачі рецепта на право придбання наркотичного засобу з корисливих мотивів, вчиненої повторно.

Суд першої інстанції вислухавши показання обвинуваченої, показання свідків, детально проаналізувавши усі надані докази, на основі свого внутрішнього переконання яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов обґрунтованих висновків про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 319, ч. 2 ст. 319 КК України.

Відповідно до диспозиції кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 319 та ч. 2 ст. 319 КК України відповідальність за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, настає у разі незаконної видачі рецепта на право придбання наркотичних засобів з корисливих мотивів, та незаконної видачі рецепта на право придбання наркотичних засобів з корисливих мотивів, вчиненої повторно.

Об`єктом злочинів є встановлений з метою охорони здоров`я населення порядок видачі рецептів на право придбання наркотичних засобів або психотропних речовин.

Предметом злочину є рецепт.

Рецепт це письмове звернення лікаря до фармацевта, в якому містяться розпорядження про виготовлення і відпуск ліків, а також вказівки, як цими ліками повинен користуватися хворий. Стосовно ст. 319 КК України рецептом є документ особливого обліку на право одержання лікарського препарату, що містить наркотичний засіб або психотропну речовину і який має чітко визначені форму та реквізити і видається хворому лікарем відповідного закладу охорони здоров`я.

Громадяни мають право придбати наркотичні засоби або психотропні речовини, включені до таблиць II і III Переліку, лише за рецептом лікаря. Рецепти на наркотичні засоби або психотропні речовини виписуються на спеціальних бланках. Форма бланків цих рецептів, правила їх обліку, зберігання та оформлення встановлюються Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Видача рецептів на наркотичні засоби або психотропні речовини громадянам без відповідних медичних показань та з порушенням встановлених правил забороняється.

З об`єктивної сторони злочин виражається у незаконній видачі рецепта на право придбання наркотичних засобів або психотропних речовин.

Незаконна видача рецепта має місце тоді, коли медичний працівник (лікар), не маючи необхідних повноважень або виходячи за межі своїх функціональних обов`язків, виписує особі рецепт на право придбання наркотичних засобів або психотропних речовин чи робить це з порушенням правил виписування рецептів. Лікарі виписують рецепти, після огляду хворого й обов`язково роблять запис про призначення лікарських засобів у медичних документах (амбулаторній карті хворого, історії хвороби). Наркотичні засоби виписуються на рецептурних бланках спеціальної форми, які, крім лікаря, підписуються керівником медичного закладу чи його заступником і завіряються печаткою. Видача рецептів на право придбання наркотичних або психотропних лікарських препаратів особам, хворим на наркоманію чи токсикоманію, категорично забороняється.

Видачу лікарем рецепта на право придбання наркотичних засобів або психотропних речовин у випадках, коли лікування даної хвороби не відповідає його фаху, слід визнавати незаконною і кваліфікувати за ст. 319 КК України. Водночас дії лікаря, який підробив рецепт, слід кваліфікувати за ст. 318 КК України.

Суб`єкт злочину спеціальний. Ним може бути лікар, який: 1) здійснює відповідне лікування хворого, але за своїм фахом не має права видавати такі рецепти; 2) не має ніякого відношення до лікування даної особи; 3) лікує хворого неофіційно (у приватному порядку).

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є мотив корисливі мотиви чи інші особисті інтереси винного. Корисливі мотиви - мають місце у разі, коли винний, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди. Інший особистий інтерес має місце коли особа має особисту зацікавленість у видачі рецепту на право придбання наркотичного засобу.

Згідно роз`яснень п. 18 постанови пленуму ВСУ від 26.04.2002 №4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» відповідно до статті 15 Закону «Про наркотичні засоби …» видача лікарем рецепта на право придбання наркотичних засобів і психотропних речовин здійснюється за правилами, встановленими МОЗ. Умисна видача таких рецептів усупереч цим правилам із корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах тягне відповідальність за статтею 319 КК України. Злочин вважається закінченим з моменту незаконної видачі рецепта.

Кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 319 КК України є вчинення злочину повторно.

Отже із зазначеного тлумачення слід зробити висновок, що при перевірці наявності складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1, 2 ст. 319 КК України обов`язково має бути встановлено корисливий мотив дій обвинуваченого.

Водночас по жодному із епізодів пред`явленого обвинувачення не доведено факту отримання грошових коштів за видачу рецептів на право придбання наркотичних засобів саме обвинуваченою.

Відсутні в матеріалах кримінального провадження також і докази про бажання у ОСОБА_8 отримати за видачу певної кількості рецептів будь-які матеріальні блага для себе чи інших осіб або досягти іншої матеріальної вигоди.

В ході судового розгляду встановлено, що грошові кошти сплачували на рецепції адміністраторам медичних закладів за надані консультації ОСОБА_8 , в якості лікаря психіатра, що підтверджується показаннями допитаного під час судового розгляду свідка ОСОБА_11 .

Даних про залежність розміру заробітної плати ОСОБА_8 від кількості наданих консультацій особам, матеріали кримінального провадження також не містять.

Крім того матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження того, що в результаті видачі лікарем рецепта, обвинувачена отримувала більшу заробітну плату чи премії (матеріальну винагороду).

З відповіді начальника Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області вбачається, що ОСОБА_8 у період з січня по вересень 2021 отримував дохід в КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3»Харківської міської ради», Харківський Національний університет внутрішніх справ», ТОВ «Гармонія», ТОВ «Медичний центр Шанс» та ТОВ «Медичний центр «Можливість».

Таким чином наведені дані підтверджують факт отримання ОСОБА_8 у вказаних клинках заробітної плати, що спростовує доводи апеляційної скарги прокурора про зацікавленість обвинуваченого у видачі рецептів на право придбання наркотичних засобів та залежність розміру його заробітної плати від кількості виданих рецептів на право придбання наркотичних засобів.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що твердження сторони обвинувачення про вчинення ОСОБА_8 вищевказаних дій з корисливих мотивів є припущенням та жодними матеріалами кримінального провадження не підтверджуються.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на наявність в діях ОСОБА_8 під час видачи рецептів на право придбання наркотичних засобів порушень вимог ч. 3 ст. 28 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР, п. п. 1.2, 7, 11, 13, 20, 20.6, Наказу МОЗ №200 від 27.03.2012 «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», розділу 2 додаток 4, розділу 3 додаток 3,5,6, розділу5 додаток 10, 12, розділу 6 додаток 15, розділу 6 додаток 16, розділу 5 додаток 12 п. п. 5.2 додаток 11, додаток 14 Наказу МОЗ №2555 від 09.11.2020 «Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів»; п. 28 додаток 3, п. 30 Постанови КМУ №333 від 13.05.2013 «Порядку придбання, перевезення, зберігання, відпуску, використання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у закладах охорони здоров`я»; пункт 1.2 «Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 129-1/о «Інформована згода на участь у замісній підтримувальній терапії із застосуванням препарату» - пункт 2, не підтверджують наявність у ОСОБА_13 корисливого мотиву або іншого особистого інтересу, а отже складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 319, ч. 2 ст. 319 КК України, оскільки саме по собі порушення вищенаведених норм не створює склад вищенаведених кримінальних правопорушень.

Доводи прокурора про формальність проведеного ОСОБА_8 огляду ОСОБА_11 , не доводять наявності корисливого мотиву або іншого особистого інтересу в діях обвинуваченої, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою зазначених кримінальних правопорушень.

З відповіді ДУ «Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я» вбачається, що проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів регламентується Порядком проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів, затвердженого наказом N 200 від 27.03.2012 (далі - Порядок), пунктом 7 якого передбачено, що включення до ЗПТ здійснюється лікарем, а перед включенням особи до лікування із використанням препаратів ЗПТ необхідно переконатись, що пацієнт не отримує зазначене лікування в іншому закладі охорони здоров?я, що зазначається в медичній карті пацієнта. Однак у 2021 році на законодавчому рівні не встановлювалися шляхи та механізм здійснення такої перевірки лікарем для з`ясування питання отримання пацієнтом зазначеного лікування в іншому закладі охорони здоров`я, та існування будь-яких реєстрів/баз даних пацієнтів, які отримують ЗПТ.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_12 , лікар може переконатися у тому, що пацієнт не перебуває в програмі ЗПТ в кількох клініках одночасно, лише на підставі відповідного повідомлення самого пацієнта в заяві.

Разом з цим, матеріали кримінального провадження не містяться доказів на підтвердження повідомлення будь якого пацієнта про те, що він вже приймає участь в програмі ЗПТ, а отже прокурором не доведено можливості встановлення факту в інший спосіб, чи отримання обвинуваченою відповідної інформації від пацієнтів.

Таким чином, твердження апеляційної скарги прокурора на обізнаність ОСОБА_8 про перебування пацієнтів на програмі ЗПТ у іншому закладі охорони здоров`я такого ж профілю є безпідставними, а посилання прокурора на показання свідка ОСОБА_12 , які нібито підтверджують факт обізнаності ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки зазначений свідок лише підтвердив факт видачі ОСОБА_13 рецептів на право придбання наркотичних засобів в різних закладах охорони здоров`я одним і тим же особам.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо безпідставної відмови суду першої інстанції у призначенні комісійної судово-медичної експертизи, то, як обґрунтовано указав суд, наявність відповідного висновку не могла б підтвердити наявність корисливого мотиву чи іншого особистого інтересу, а відтак і склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 319, ч. 2 ст. 319 КК України.

Крім того, вказане клопотання було розглянуто судом першої інстанції у судовому засіданні відповідно до ст. 350 КПК України, за результатами якого суд постановив вмотивоване рішення, діючи в межах своїх повноважень та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, в матеріалах кримінального провадження містяться висновки спеціалістів КЗОЗ ХОБСМЕ від 18.04.2023, відповідно до яких наявні відповідні медичні показання про видачу рецептів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ОСОБА_23 , на право придбання лікарських засобів, які містять наркотичні засоби або психотропні речовини, в рамках проведення замісної підтримувальної терапії - програми медикаментозного лікування людей із психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіодів були достатні для прийняття лікарем-психіатром ОСОБА_8 обґрунтованого рішення, оскільки пацієнтам було встановлено діагноз «F 11.30 - Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром відміни» та діагноз «F 11.22 - Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», а тому з урахуванням наявних медичних показань, для видачі пацієнтам лікарем-психіатром ОСОБА_8 рецептів на право придбання лікарських препаратів, які містять у своєму складі наркотичні засоби або психотропні речовини, були підстави, що обумовлені клінічними проявами синдрому залежності та синдрому відміни.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості висновку суду про недоведеність, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_8 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 319, ч. 2 ст. 319 КК України, та правильність його виправдання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

З огляду на відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували що в діях обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 319, ч. 2 ст. 319 КК України, висновки суду про необхідність її виправдування за п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, є обґрунтованими.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування ухваленого судом вироку, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді