П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання т.в.о. заступника начальника Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - начальника слідчого відділу ОСОБА_3 про вирішення питання щодо визначення долі речових доказів у кримінальній справі №1-396-2002 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , засуджених вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2002 року за ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання т.в.о. заступника начальника Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - начальника слідчого відділу ОСОБА_3 про вирішення питання щодо визначення долі речових доказів у кримінальній справі № 1-396-2002 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , засуджених вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2002 року за ч. 2 ст. 190 КК України, в якому зазначає про те, що Дніпровським районним судом м. Києва 04.06.2002 року було ухвалено вирок у вказаній вище справі, однак не вирішено питання про долю речових доказів - грошових коштів у сумі 410 гривень, які зберігаються в Управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП у м. Києві.

Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Справа надійшла до суду з обвинувальним висновком та розглядалася, згідно норм КПК України 1960 року.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2002 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно з постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві капітана міліції ОСОБА_6 від 17.01.2002 року, на вилучені на місці скоєння злочину у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 410 гривень накладено арешт та передано на зберігання до фінансової частини Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Відповідно до змісту вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2002 року, доля речових доказів, а саме вищевказаних грошових коштів, всупереч положенням ст. 335 КПК України (1960 року), не вирішено, зокрема, не вирішено питання про скасування арешту майна.

Згідно з матеріалами клопотання, на даний час, вказані вище грошові кошти зберігаються в Управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП у м. Києві.

Стаття 330КПК України (1960року) передбачає, що суд вирішує питання про речові докази, керуючись правилами, викладеними в статті 81 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 81 КПК України (1960 року), питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи, при цьому: знаряддя злочину, що належать обвинуваченому, конфіскуються; речі, вилучені з обігу, передаються відповідним установам або знищуються; речі, які не мають ніякої цінності і не можуть бути використані, знищуються, а у випадках, коли заінтересовані особи просять про це, можуть бути передані їм; гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, передаються в доход держави; гроші, цінності та інші речі, які були об`єктом злочинних дій, повертаються їх законним володільцям, а якщо їх не встановлено, то ці гроші, цінності та речі переходять у власність держави. Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства. Вказані неточності можуть призвести до всякого роду сумнівів та протиріч при виконанні постанови та повинні бути вирішені судом, який ухвалив постанову.

Згідно з ч. 1 ст. 409 КПК України (1960 року), питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Таким чином, вилучені у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 410 гривень, що одержані внаслідок вчинення злочину, необхідно передати в дохід держави, а накладений на них арешт скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81,409 КПК України(1960 року), суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання т.в.о. заступника начальника Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - начальника слідчого відділу ОСОБА_3 про вирішення питання щодо визначення долі речових доказів у кримінальній справі № 1-396-2002 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , засуджених вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2002 року за ч. 2 ст. 190 КК України - задовольнити.

Речові докази, а саме - грошові кошти в сумі 410 гривень, у кримінальній справі № 1-396-2002 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , засуджених вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2002 року за ч. 2 ст. 190 КК України, що перебувають на зберіганні в Управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП у м. Києві - передати в дохід держави, а арешт, накладений постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві капітана міліції ОСОБА_6 від 17.01.2002 року на грошові кошти в сумі 410 гривень, що були вилучені у ОСОБА_5 на місці скоєння злочину - скасувати.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя