У Х В А Л А

Справа № 348/1271/25

Номер провадження 1-кс/348/312/25

30 травня 2025 року м.Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратуриу сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюу кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 квітня 2025 року за № 0000106, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Назавизів Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, українця, із професійно-технічною освітою, не одруженого, на утриманні нікого не має, не працюючого, фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307Кримінального Кодексу України (далі КК),

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

встановив:

Старший слідчий СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській областізвернувсядо суду із клопотанням, погодженим із прокурором, про обранняпідозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюна строк шістдесят днівіз визначенням застави за вищезазначеним кримінальним провадженням.

Як випливає з клопотання Надвірнянським РВП ГУНП в Івано-

Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження№ 0000037 від 01.02.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

За вказаним кримінальним провадженням ОСОБА_5 підозрюється в тому, щовін діючи умисно та за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , будучи об`єднаним з останнім єдиним злочинним умислом, направленим на придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно, в порушення ст.ст. 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», без передбачених даним законом дозволів, цілей та порядку, з корисливих мотивів та з метою особистого і ОСОБА_8 незаконного збагачення, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, але не пізніше, ніж 14:00 год. 25.04.2025, придбав з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено та який включено до списку № 1 таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, - канабіс в кількості 2,4338 грама, зберігав його з метою подальшого збуту за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де передав його приблизно о 14:30 год. 25.04.2025 ОСОБА_8 з метою подальшого збуту, після чого останній 25.04.2025 приблизно о 14:35 год., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , незаконно збув ОСОБА_9 за грошову винагороду в сумі 3000 (три тисячі) гривень вказаний наркотичний засіб.

Він же, діючи умисно та повторно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , будучи об`єднаним з останнім єдиним злочинним умислом, направленим на придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно, в порушення ст.ст. 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», без передбачених даним законом дозволів, цілей та порядку, з корисливих мотивів та з метою особистого і ОСОБА_8 незаконного збагачення, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, але не пізніше, ніж 15:20 год. 28.05.2025, придбав з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено та який включено до списку № 1 таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, - канабіс в кількості 3,4 грама, зберігав його з метою подальшого збуту за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де передав його приблизно о 15:50 год. 28.05.2025 ОСОБА_8 з метою подальшого збуту, після чого останній 28.05.2025 приблизно о 16:00 год., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , незаконно збув ОСОБА_9 за грошову винагороду 1700 (одна тисяча сімсот) гривень вказаний наркотичний засіб, чим вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307 КК України.

28 травня 2025 року о 22.35 год. ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затримано та 29 травня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під варту мотивовано наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого кримінального правопорушення, тяжкістю можливого покарання та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину, санкція за який передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим у будь який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєні ним кримінальні правопорушення. Вказаний ризик також підтверджується тим, що ОСОБА_5 ухиляється від призову на військову за мобілізацією та переховується від органів військового управління та правоохоронних органів; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їхні анкетні дані;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні ніби то форс мажорні чи поважні обставини, а також може симулювати хворобу;вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме ухилення від призову на військову службу за мобілізацією, так як останній перебуває в розшуку як військовозобов`язаний і у разі незастосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту, підозрюваний зобов`язаний з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; або продовжити займатися незаконною діяльністю щодо збуту наркотичних засобів.

В судовому засіданні слідчий і прокурор клопотання підтримали, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив свою причетність до вчинення злочину, просить застосувати домашній арешт. Проживає разом із батьками і бабусею. Батько військовий.

Захисник підозрюваного- адвокат ОСОБА_7 просив застосувати до підозрюваногоо більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки стороною обвинуваченого не доведені всі ризики. Захисник заперечує правомірність розшуку військовозобов`язаного, оскільки він не отримував повістку. ОСОБА_5 проживає із батьками, батько учасник бойових дій. ОСОБА_5 не судимий, не чинив перешкод працівникам поліції під час обшуку.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.178КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію обвинуваченого, його майновий стан; наявність судимостей; дотримання обвинуваченим умов запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

З матеріалів, доданих до клопотання випливає, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився із обґрунтованістю підозри, не заперечував свою причетність до вчинення інкримінованого йому злочину.

На підтвердження обґрунтованості підозри сторона обвинувачення надали в копіях такі докази:рапорт о/у СКП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про виявлене кримінальне правопорушення, протоколи допитів свідка ОСОБА_9 , протоколи огляду і вручення грошових коштів, добровільної видачі, висновки судових експертиз наркотичних засобів, протокол обшуку.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 ,виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлена підозра є обгрунтованою (не є явно необгрунтованою) і може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування ризиків, що визначені у ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Оцінюючи наявність ризиків, суд враховує дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного та законного джерела доходу, підозрюється у вчинення корисного злочину, у зв`язку з чим наявний ризик того, що перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність з метою здобуття засобів для існування.

Разом з тим, аналізуючи обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. ОСОБА_5 не одружений, діти й утриманці у нього відсутні, офіційно не працевлаштований, тобто не має стійких соціальних зв`язків, що дає суду підстави вважати, що залишаючись на волі, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення вини, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання. Вказана позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи підозрюваного і його захисника про те, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від слідчого і суду не спростовують висновків слідчого судді з приводу об`єктивного існування такого ризику.

Отже, наведені вище фактичні дані цього кримінального провадження та особисті обставини ОСОБА_5 у сукупності дають підстави для висновку про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та (або) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбаченим статтею 177 КПК України є необґрунтованим та спростовується вищенаведеними висновками слідчого судді.

Слідчий суддя погоджується із доводами захисника про те, що наявність ризику впливу на свідка слідчим належними і допустимими доказами не доведено, як і ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином належними і допустимими доказами слідчим не доведено або зазначені ризики є малоймовірними.

У підсумки слід зазначити, що стороною обвинувачення наведено достатні та переконливі докази про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність ОСОБА_10 статусу підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину проти незаконного обігу наркотичних засобів та доведених ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного на даний час не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистої поруки є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не встановлено осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

При запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Доводи підозрюваного та його захисника з приводу можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя відхиляє, на їх підтвердження не було надано належних і допустимих доказів, і вони не спростовуються наведених вище доводів.

При цьому, дані, які характеризують особу ОСОБА_11 , не дають суду підстав дійти висновку, що обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, буде відповідати меті його застосування та зможе запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, які встановлені судом.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Також, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд вважає за необхідне визначити заставу ОСОБА_5 у меншому розмірі - 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 гривень, яка на переконання суду є достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків у разі її внесення, а також у разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 202 КПК, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартоюза кримінальним провадженням№ 0000106 від 05 квітня 2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК щодо ОСОБА_5 задовільнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Строк перебування під вартою ОСОБА_5 обчислювати з 22 години 35 хвилин 28 травня 2025 року до 22 години 35 хвилин 27 липня 2025 року.

Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України,у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 гривень.

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу, реквізити для внесення застави - отримувач ТУ ДСА України в Івано-Франківській області,, № UA0002265, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. Призначення платежу: застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне провадження №1-кс/348/312/25, ЄУН № 348/1271/25.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення у разі внесення застави, після перевірки документа, що підтверджує внесення застави негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

-з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-у разі непризову на військову службу за мобілізацією не залишати АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

-прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби;

-утриматися від спілкування зі свідками та іншим підозрюваним в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному чи іншому заставодавцю наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 30.05.2025.

Повний текст ухвали оголошений 30.05.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1