Справа № 710/1338/25
Провадження № 1-кп/710/145/25
УХВАЛА

04.09.2025 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 04.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0020100 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України.

12.07.2025 слідчим суддею Звенигородського районного суду Черкаської області відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08.09.2025 включно.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на думку сторони обвинувачення посилились у зв?язку із додатковим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обгрунтовуються тим, що ОСОБА_8 усвідомлюючи свою вину та невідворотність покарання за вчинення інкримінованих йому злочинів, санкція якого передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 рим. (тяжкий злочин), може ухилятись від суду з огляду на те, він не бажає виконувати конституційний обов?язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, переховувався під час досудового розслідування. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, зокрема, які надали викривальні покази щодо вчиненого ним злочину, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду. Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чи перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа знайомих, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений є військовослужбовцем, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, тобто в подальшому вчиненні кримінальних правопорушень проти власності та порядку проходження військової служби.

Оцінюючи особу обвинуваченого, з урахуванням статті ст. 178 КПК України, орган обвинувачення вважає, що враховуючи особу ОСОБА_9 , характер та обставини вчиненого ним правопорушення, обставини, що характеризують його як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильного до вчинення кримінальних правопорушень.

Так, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_10 прокурор просив урахувати обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: нехтування конституційним обов?язком кожного громадянина із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, Статутами ЗСУ, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують порядок проходження військової слуг через особисту недисциплінованість, також притягнення ОСОБА_11 неодноразово до кримінальної відповідальності за корисні злочини. Зауважив, що порушивши військову присягу, ОСОБА_4 не усвідомлює свого військового обов?язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, діяв в порушення Дисциплінарного статуту ЗСУ, внаслідок чого, можна зробити висновок, що дії ОСОБА_12 в умовах правового режиму воєнного стану мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 08.09.2025. Передбачені у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а саме переховування від суду у зв`язку із тяжкістю покарання , та впливу на свідків та потерпілу, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати і виправдовують подальше продовження строку дії відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам

У зв`язку з викладеним прокурор просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 2 місяці без визначення застави.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав вказане клопотання, також просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення акту не вбачає.

Захисник та обвинувачений не заперечували проти задоволення клопотання про продовження тримання під вартою.

Потерпілі підтримали позицію прокурора.

Щодо призначення справи до розгляду обвинувачений, захисник та потерпілі не заперечували.

Потерпілий ОСОБА_13 подав цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення моатеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи в межах розгляду клопотання та призначення справи до розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею Звенигородського районного суду Черкаської області 12.07.2025 щодо ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 08.09.2025.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію та майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На теперішній час суд позбавлений можливості надати оцінку вагомості всіх наведених прокурором доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, який йому інкримінований, оскільки такі ще не досліджувались у судовому засіданні та така оцінка надається виключно у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку у справі.

З урахуванням висновків, викладених у Рішенні Європейського суду з прав людини від 18.07.2013 року по справі «Москаленко проти України», у якому вказано, що ризик того, що особа примушуватиме свідків і потерпілого давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних, суд критично оцінює доводи прокурора про те, що обвинувачений безумовно буде незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою змусити їх змінити покази. Разом із тим, ураховуючи, що судовий розгляд у справі не розпочався та вказані особи не були допитані у судовому засіданні, суд вважає, що ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, який існував під час досудового розслідування, на даний час суттєво знижений, хоча і не відсутній.

Ризик переховування від суду суд вважає доведеними, враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими, покарання за які передбачає зокрема у виді позбавлення волі до десяти років за ч.5 ст. 407 КК України , при цьому суд приймає до уваги усталену практику Європейського Суду, відображену зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», відповідно якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, враховуючи особу обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків ( не одружений, утриманців не має), не працює, раніше судимий за корисливі злочини проти власності.

Актуальним є ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки останній вже мав реальну можливість скористатися встановленим державою інститутом звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, що вбачається із змісту обвинувального акту в частині характеризуючих даних про особу, а саме обвинувачений 02.07.2024 відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області звільнений умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, проте категорично її відкинув, що свідчить його усвідомлене небажання продовжувати проходження військової служби і намір уникнути її будь-яким способом.

Доказів наявності ризику перешкоджання ОСОБА_4 кримінальному провадженню іншим шляхом суду не надано та з наданих матеріалів не вбачається.

Розглянувши питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд, оцінивши доводи всіх учасників судового засідання, виходячи з необхідності забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та уникнення ризиків, визначених у п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України, а також приймаючи до уваги ту обставину, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність наведених ризиків для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, вважає клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого таким, що підлягає задоволенню та вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на два місяці.

Відповідно до абзацу 8 ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Справа підсудна Шполянському районному суду Черкаської області.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України та зупинення кримінального провадження не встановлено.

Обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч.1 та 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.;

цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.27 КПК України кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні із забезпеченням під час судового розгляду кримінального провадження повного фіксування судового засідання за допомогою звуко та відеозаписувального технічного засобу.

На підставі наведеного, керуючись 128, 176 - 178, 182, 183, 184, 186, 194, 196, 197, 314,315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 (два) місяці з утриманням у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» УДПтС України.

Строк дії ухвали до 04.11.2025 включно.

Кримінальне провадження №0020100 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шполянського районного суду Черкаської області на 11 вересня 2025 року об 11.00 годині.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

Викликати для участі в судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілих.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині призначення справи до розгляду оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 04.09.2025 о 15.15.

Суддя ОСОБА_1