Справа № 450/1730/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/628/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законних представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 червня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000339 від 28.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повернуто прокурору.

У мотивах прийнятого рішення суд покликався на те, що в порушення ст.278 КПК України підозра ОСОБА_7 фактично не вручена, так як остання померла 27.04.2024, натомість прокурор в силу ст. 284 КПК України не вирішив питання про закриття кримінального провадження, а повідомлено про підозру ОСОБА_7 після її смерті.

Суд констатував, що ОСОБА_7 не набула статусу підозрюваної (обвинуваченої) у розумінні ч.1 ст.42 КПК України, між нею та державою за життя фізичної особи був відсутній будь-який кримінально-правовий зв`язок, на момент смерті ОСОБА_7 до неї не було спрямовано жодних претензій кримінально-правового характеру (підозр) з боку держави, що виключає можливість здійснення судового провадження щодо згаданої особи.

Крім цього, суд зазначив, що з обвинувального акту не вбачається, що ОСОБА_9 - син ОСОБА_7 був наділений правами підозрюваної в частині необхідній йому для реабілітації його померлої мами, однак заяву про її реабілітацію не подавав. Також його статус в даному кримінальному провадженні не визначено, але в обвинувальному акті зазначено, що він представляє інтереси померлої ОСОБА_7 , хоча вказаний статус не передбачений чинним КПК України.

Також суд зазначив, що згідно п.6 ч.2 ст.52 КПК України з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи забезпечується обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні щодо реабілітації померлої особи. З обвинувального акту вбачається, що захисником законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 згідно договору від 20 червня 2025 року, є адвокат ОСОБА_11 .

У своєму рішенні місцевий суд зазначив, що існує перешкода у закритті кримінального провадження, оскільки син померлої ОСОБА_7 ОСОБА_9 процесуального статусу в провадженні не мав, докази для обґрунтованої підозри органами досудового розслідування було зібрано після настання смерті ОСОБА_7 , повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено вже після настання її смерті.

На вказану ухвалу суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що оскаржувана ухвала постановлено з істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

Покликається, що місцевий суд не врахував причин та підстав з яких досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено складанням обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 та скеруванням його до суду.

Зазначає, що 27.04.2024 ОСОБА_7 вчинила дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримала тілесні ушкодження, що призвели до її смерті на місці події, а її малолітній дочці ОСОБА_12 спричинено середньої важкості тілесні ушкодження. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з саме з вини ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування були залучені в якості потерпілих законних представників чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_10 та її син ОСОБА_9 . Окрім того, у проведенні слідчих дій в ході досудового розслідування брав участь захисник, який був залучений близькими родичами ОСОБА_7 . За таких обставин на досудовому слідстві всі необхідні слідчі дії були проведені з дотриманням вимог КПК України.

Вказує, що син ОСОБА_7 ОСОБА_9 , як її законний представник заявив клопотання про незгоду із зібраними матеріалами досудового слідства, якими доведена вина ОСОБА_7 у настанні ДТП, що унеможливило закриття кримінального провадження та стало підставою скерування до суду обвинувального акта відповідно до вимог до п.5 ч.1 ст.284 КПК України, згідно з якої кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Прокурор стверджує, що підозру ОСОБА_7 була вручено її законному представнику та адвокату, також вказаним особам було скеровано обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Вважає хибним висновок суду про недопустимість доказів у зв`язку із врученням підозри ОСОБА_7 , оскільки, чинним кримінально-процесуальним законом не передбачено окремого порядку здійснення кримінального провадження для реабілітації померлої особи, щодо якої існує обґрунтована підозра про вчинення нею злочину.

Покликається на практику Верховного Суду, згідно якої суд дійшов висновку про можливість повідомлення про підозру померлій особі для подальшого закриття провадження на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, зазначивши, що: «...встановлення у діянні складу кримінального правопорушення має здійснюватися з огляду на момент його вчинення, навіть у випадках, коли особа, яка його скоїла, внаслідок злочину загинула. Відступ від встановленої законом процесуальної форми повідомлення про підозру, а саме вручення його близьким родичам у разі смерті особи до офіційного набуття нею процесуального статусу підозрюваного, має з одного боку об`єктивно вимушений характер, а з іншого - надає реальну процесуальну можливість близьким родичам заперечувати проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.5 ч.1 ст.284 КПК, і відстоювати добре ім`я померлого шляхом ініціювання реабілітаційної процедури.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримала вимоги поданої апеляційної скарги у повному обсязі з підстав, викладених у поданій апеляційній скарзі.

Захисник та законні представники підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні та обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала не у повній мірі відповідає наведеній нормі закону.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт визначено у ч.2 ст.291 КПК України. Тобто, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято, якщо при його складанні допущено порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України та наявні обставини, які перешкоджають подальшому судовому розгляду кримінального провадження.

Місцевим судом за наслідками проведення підготовчого засідання оскаржуваною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000339 від 28.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повернуто прокурору.

Обвинувальний акт повернутий прокурору з тих мотивів, що ОСОБА_7 не набула статусу підозрюваної, оскільки повідомлення про підозру їй фактично не вручено, так як остання померла 27.04.2024, прокурором в силу ст.284 КПК України не вирішено питання про закриття кримінального провадження, а повідомлено про підозру ОСОБА_7 після її смерті. Докази для обґрунтованої підозри органами досудового розслідування було зібрано після настання смерті ОСОБА_7 . З обвинувального акту не вбачається, що ОСОБА_9 - син ОСОБА_7 був наділений правами підозрюваної в частині необхідній йому для реабілітації його померлої мами, однак заяву про її реабілітацію не подавав, його статус в даному кримінальному провадженні не визначено, але в обвинувальному акті зазначено, що він представляє інтереси померлої ОСОБА_7 , хоча вказаний статус не передбачений чинним КПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Згідно з п.1 ч.10 ст.284 КПК України за наявності підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої п.5 ч.1 ст.284 КПК України, прокурор до винесення постанови про закриття кримінального провадження направляє одному з близьких родичів або члену сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захиснику померлого письмове повідомлення про можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із смертю підозрюваного, особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, із роз`ясненням права заявити клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження.

Як вбачається з обвинувального акта 27.04.2024 ОСОБА_7 вчинила дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримала тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до її смерті на місці події, а її малолітній дочці ОСОБА_12 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно долученого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 06.03.2025 винесено постанову про визнання фізичної особи особою, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у виявленні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку із її смертю.

Колегія судді враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.09.2023 (справа № 454/2705/19) згідно якої передбачена статтями 276, 278 КПК процедура повідомлення про підозру включає два основних етапи: складання письмового повідомлення про підозру, яке, серед інших підстав, здійснюється у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, та вручення письмового повідомлення про підозру.

Відступ від встановленої законом процесуальної форми повідомлення про підозру, а саме вручення його близьким родичам у разі смерті особи до офіційного набуття нею процесуального статусу підозрюваного, має з одного боку об`єктивно вимушений характер, а з іншого - надає реальну процесуальну можливість близьким родичам заперечувати про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.5 ч.1 ст.284 КПК, і відстоювати добре ім`я померлого шляхом ініціювання реабілітаційної процедури.

Таке тлумачення закону відповідає тенденціям подальшого розвитку кримінального процесуального законодавства, до якого Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану» від 27 липня 2022 року було внесено низку змін, які усувають прогалини у законодавчому регулюванні визначення статусу особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю (п. 27 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 42 КПК), підстав для закриття кримінального провадження (п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК), порядку закриття кримінального провадження за п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК (абз. 5 ч. 4, абз. 3 ч. 7, ч. 10 ст. 284 КПК).

З даного обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що постановою слідчого від 02.04.2025 було прийнято рішення про залучення та визнання законним представником підозрюваної її сина ОСОБА_9 , анкеті дані та процесуальний статус якого зазначено в обвинувальному акті.

Як покликається прокурор, син ОСОБА_7 ОСОБА_9 заявив клопотання про незгоду із зібраними матеріалами досудового слідства, якими доведена вина ОСОБА_7 у настанні ДТП, що унеможливило закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування та стало підставою скерування до суду обвинувального акта.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування 18.04.2025 прийнято рішення щодо повідомлення про підозру ОСОБА_7 , яке, як покликається прокурор, було вручено законному представнику ОСОБА_9 та адвокату.

При апеляційному розгляді законний представник ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_9 , як син ОСОБА_7 , заявив клопотання про незгоду із зібраними матеріалами досудового слідства, якими згідно позиції органу досудового розслідування підтверджується вина ОСОБА_7 у настанні ДТП, а також підтвердили факт отримання ними повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_9 , як син померлої ОСОБА_7 , маючи намір реабілітувати свою матір, був наділений правами підозрюваної (обвинуваченої) у частині, необхідній для її реабілітації.

Крім цього, згідно долученої до обвинувального акта розписки ОСОБА_9 , як законний представник, та захисник ОСОБА_8 отримали копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

У своєму рішенні суд, зазначивши, що згідно п. 6 ч. 2 ст. 52 КПК України з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи забезпечується обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні щодо реабілітації померлої особи, вказує, що з обвинувального акту вбачається, що захисником законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 згідно договору від 20 червня 2025 року, є адвокат ОСОБА_11 .

Водночас виклад судом цих обставин фактично дає розуміння тільки змісту п.6 ч.2 ст.52 КПК України, а також того, що захисником законного представника ОСОБА_9 (а не законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 , як зазначив суд) є адвокат ОСОБА_11 згідно договору від 20 червня 2025 року, що встановлено, як зазначив суд, з обвинувального акту.

Однак, про що свідчать ці обставини і як вони впливають на прийняте судом рішення в оскаржуваній ухвалі не наведено.

Також колегія суддів враховує, що у ч.2 ст.291 КПК України міститься вичерпний перелік відомостей, які повинні зазначатися в обвинувальному акті. Відомостей щодо ініціативи законного представника для продовження кримінального провадження відносно померлої особи з мотивів його реабілітації даний перелік не містить.

Положеннями ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акта, згідно з якими обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статтю закону про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок, під час підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року справа № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

Також, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акту, визначені ч.4 ст.291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання. Кримінальний процесуальний кодекс не визначає наявність недоліків, зокрема, у реєстрі матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акта прокурору.

Разом із цим, відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст.291 КПК України, тобто чи такий містить всі елементи, визначені ч.2 ст.291 КПК України.

На переконання колегії суддів обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000339 від 28.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі не дотримані вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 прокурору.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та приходить до переконання, що на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України ухвалу суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 слід скасувати, оскільки така постановлення з порушенням вимог кримінального процесуального закону, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції із стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 червня 2025 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000339 від 28.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - скасувати та призначити у даному кримінальному провадженні новий розгляд в суді першої інстанції із стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді: