Провадження №1-кс/522/4198/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність компетентної особи ОДЕСЬКОЇ СПЕЦІАЛІЗОВАНОЇ ПРОКУРАТУРИ У СФЕРІ ОБОРОНИ ПІВДЕННОГО РЕГІОНУ в порядку ст.303 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність компетентної особи ОДЕСЬКОЇ СПЕЦІАЛІЗОВАНОЇ ПРОКУРАТУРИ У СФЕРІ ОБОРОНИ ПІВДЕННОГО РЕГІОНУ в порядку ст.303 КПК України.

В обґрунтування скарги посилається на наступне.

Скаржник зазначає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 26.05.2025 письмовою заявою, а також електронними листами, з проханням актуалізувати відомості в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР) відповідно до записів у його військовому квитку. Згідно із цими записами, його було знято та виключено з обліку військовозобов`язаних за ст. 57А наказу МО України від 2008 року. Додатково було направлено адвокатський запит з аналогічними вимогами 10.06.2025.

20.06.2025 клієнт отримав електронний лист, який, на його думку, не містив належного електронного цифрового підпису та викликає сумніви щодо його достовірності.

21.06.2025 було адресовано скаргу до низки державних органів, включаючи Одеську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону, з проханням службово перевірити обставини ймовірної несанкціонованої зміни інформації в ЄДРПВР щодо його даних. Скаржник стверджує, що дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 містять ознаки злочинів, передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 1 ст. 366 та ч. 5 ст. 426-1 КК України.

23.06.2025 клієнт згенерував військово-обліковий документ в електронній формі через застосунок "Резерв+", який не відображав інформацію про його зняття та виключення з військового обліку, що тотожно відомостям з ЄДРПВР станом на 20.05.2025.

25.06.2025 клієнт отримав повістку для уточнення даних. Скаржник стверджує, що системні та послідовні незаконні дії ТЦК спричинили погіршення його здоров`я.

28.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено звернення із зауваженням про його зняття та виключення з обліку, а також про тимчасову непрацездатність.

29.06.2025 клієнт направив чергову заяву до ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 з вимогою повного уточнення та актуалізації персональних даних.

01.07.2025 клієнт отримав у застосунку "Резерв+" повідомлення "Вас розшукує ТЦК". Він зазначає, що станом на цю дату його персональні дані не були повністю уточнені та актуалізовані в ЄДРПВР.

Скаржник підкреслює, що він не отримував будь-яких інших повісток до 28.06.2025, не порушував військово-облікове та мобілізаційне законодавство, не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності та не перебуває у розшуку за будь-яким судовим рішенням.

На думку скаржника, вищезазначені дії службової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинені в умовах воєнного стану, містять ознаки злочинів: блокування інформації, внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів електронної форми та перевищення влади, що полягає у невнесенні оригінальної інформації з військового квитка про виключення з обліку, нереалізації повноважень з актуалізації бази даних Реєстру та штучному створенні обставин для визнання його порушником правил військового обліку без належного вручення повістки.

Станом на 04.07.2025 Одеська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону не внесла відомості про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР за повідомленням клієнта, направленим 02.07.2025, та не розпочала досудове розслідування. Скаржник стверджує, що це є бездіяльністю прокурора.

У судове засідання призначене 28.07.2025 року скаржник не з`явився.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасник кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно ч.1 п.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність, зокрема слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року у справі №556/450/18.

Разом з тим, суд детально дослідивши викладені у заяві обставини, звертає увагу скаржника на наступне.

Постанова Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2025 р. № 556 "Про внесення зміни до Порядку реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів" доповнює чинний Порядок пунктом 17-1. Цей пункт встановлює механізм автоматичної верифікації, внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР) та взяття на військовий облік.

Зокрема, пункт 17-1 передбачає, що:

Державна міграційна служба (ДМС) одноразово формує перелік відомостей про громадян України чоловічої статі віком від 16 до 60 років (з підпунктів 1-11 пункту 5 Порядку) та передає їх до Міністерства оборони для внесення до ЄДРПВР.

Подальше внесення відомостей до ЄДРПВР та взяття на військовий облік громадян України чоловічої статі віком від 25 до 60 років, які на такому обліку не перебувають, здійснюється шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним демографічним реєстром, відомчою інформаційною системою ДМС, іншими інформаційними системами та реєстрами, а також ЄДРПВР, з використанням системи "Трембіта".

На підставі таких автоматично отриманих відомостей здійснюється автоматичне взяття зазначених осіб на військовий облік.

Взяття на військовий облік відбувається за зареєстрованим/задекларованим місцем проживання особи, або, за його відсутності, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП), визначеними Генеральним штабом Збройних Сил.

Важливо зазначити, що взяття на військовий облік зазначених осіб проводиться без направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Таким чином, Постанова № 556 вводить автоматизований процес обміну даними між державними реєстрами та ЄДРПВР, а також автоматичне взяття на військовий облік, що не вимагає безпосередньої участі особи чи її явки до ТЦК та СП для первинного обліку чи оновлення даних, отриманих в автоматичному режимі.

Виходячи з наведених скаржником обставин та аналізу Постанови Кабінету Міністрів України № 556 від 11 квітня 2025 року, слід констатувати відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 в частині тверджень про неправомірні дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , які, на його думку, містять ознаки злочинів за ч. 1 ст. 362 (несанкціонована зміна інформації), ч. 1 ст. 366 (службове підроблення) та ч. 5 ст. 426-1 (перевищення влади в умовах воєнного стану) Кримінального кодексу України.

Твердження скаржника про "несанкціоновану зміну інформації", "внесення завідомо неправдивих відомостей" та "блокування інформації" у ЄДРПВР не знаходять підтвердження з огляду на встановлений Урядом механізм. Постанова № 556 чітко визначає, що відомості до ЄДРПВР вносяться та актуалізуються автоматично шляхом електронної інформаційної взаємодії між різними державними реєстрами. Це означає, що процес оновлення та внесення даних відбувається без прямого втручання або свідомих дій службових осіб ТЦК та СП щодо маніпулювання інформацією.

Якщо в ЄДРПВР відображаються дані, що не відповідають записам у військовому квитку скаржника (про зняття з обліку), це не свідчить про умисне підроблення чи блокування інформації з боку посадових осіб ТЦК та СП. Швидше, це вказує на можливу неактуальність або невідповідність даних, що надходять з інших державних реєстрів в рамках автоматизованого обміну інформацією. Відповідальність за первинну достовірність даних, що передаються до ЄДРПВР, лежить на суб`єктах, які є держателями (розпорядниками, адміністраторами) відповідних інформаційних систем та реєстрів.

Крім того, Постанова № 556 прямо передбачає автоматичне взяття на військовий облік без направлення на військово-лікарську комісію (ВЛК). Отже, відсутність у електронному військово-обліковому документі інформації про виключення з обліку за станом здоров`я (ст. 57А наказу МО України від 2008 року), а також отримання повістки для уточнення даних, не є наслідком протиправних дій службових осіб ТЦК та СП, а відповідає встановленому порядку автоматизованого обліку.

Таким чином, обставини, викладені у скарзі, не вказують на ознаки кримінальних правопорушень з боку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки дії з внесення та актуалізації даних до ЄДРПВР, а також взяття на військовий облік осіб, здійснюються в автоматизованому режимі відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку.

Відтак, підстави для внесення відомостей за заявою від 04.07.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 216, 303-307, 318-380, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність компетентної особи ОДЕСЬКОЇ СПЕЦІАЛІЗОВАНОЇ ПРОКУРАТУРИ У СФЕРІ ОБОРОНИ ПІВДЕННОГО РЕГІОНУ в порядку ст.303 КПК України - відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Копію ухвали направити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1