Справа № 991/6726/25
Провадження № 1-кс/991/6795/25
УХВАЛА

про арешт майна

27 червня 2025 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

детектива ОСОБА_3 ,

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у закритому судовому засіданні клопотання детектива Національного бюро Другого підрозділу детективів Першого підрозділу детективів ОСОБА_3 , погоджене прокурором четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000959 від 25.10.2024.

(1)Короткий виклад змісту клопотання

26.06.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшло зазначене клопотання. З його змісту вбачається, що міжвідомчою спільною слідчою групою здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368-5, ч. 2 ст. 366-2, ст. 368-5 Кримінального кодексу України (далі КК).

Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України від 21.04.2003 «Про призначення суддів» ОСОБА_7 призначено строком на п`ять років суддею Солом`янського районного суду міста Києва.

Постановою Верховної ради України від 05.06.2008 «Про обрання суддів» останню обрано безстроково на посаду судді Київського апеляційного адміністративного суду.

Указом Президента України від 28.09.2018 «Про переведення суддів» ОСОБА_8 переведено на посаду судді Шостого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» остання, перебуваючи на посаді судді Шостого апеляційного адміністративного суду, зобов`язана щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.

Згідно з Розділом ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 23.07.202, суб`єкти декларування подають до Реєстру, зазначені в пункті 1 цього розділу, документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів.

Субєкти декларування подають зазначені документи через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі. Перелік відомостей, які зазначаються у декларації, визначено у статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з пунктами 2, 3, 7 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються: відомості про об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Згідно з приміткою до статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» членами сім`ї субєкта декларування, які не є його подружжям або неповнолітніми дітьми станом на останній день звітного періоду, вважаються особи, які спільно проживали із субєктом декларування станом на останній день звітного періоду (за умови спільного проживання із суб`єктом декларування впродовж 30 календарних днів, що передували останньому дню звітного періоду) або сукупно протягом не менше 183 днів протягом року, що передує року подання декларації.

У абзаці 3 частини другої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» зазначено, що дані про обєкт декларування, що перебуває у володінні або користуванні субєкта декларування або членів його сімї, зазначаються в декларації, якщо такий обєкт перебував у володінні або користуванні станом на останній день звітного періоду (за умови що право володіння або користування виникло у субєкта декларування не менше ніж за 30 календарних днів, що передували останньому дню звітного періоду) або протягом не менше половини днів протягом звітного періоду.

28 березня 2025 року на офіційному веб-сайті НАЗК суддя Шостого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_8 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, при цьому, будучи обізнаною з нормами Закону України «Про запобігання корупції», умисно не відобразила відомості щодо:

-доньки ОСОБА_9 , як члена сім`ї суб`єкта декларування, яка спільно проживає;

-об`єкта нерухомості - квартири АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належала члену сім`ї суб`єкта декларування ОСОБА_9 , вартістю на дату набуття права власності 3 560 806 грн;

-об`єкта нерухомості машиномісця - гаражу № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належала члену сім`ї суб`єкта декларування ОСОБА_9 , вартістю на дату набуття права власності 68 053 грн;

-транспортного засобу - автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належав ОСОБА_10 та фактично перебував у користуванні члена сім`ї суб`єкта декларування ОСОБА_9 у 2024 році, вартістю на дату набуття права власності 1 449 230 грн;

-доходів члена сім`ї субєкта декларування ОСОБА_9 за 2024 рік у сумі 796 500 грн.

Також під час розслідування перевіряється можливе недекларування суддею транспортного засобу - автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER SPORT 2023 року випуску, який перебував у її користуванні впродовж 2024 року.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається набуття ОСОБА_8 протягом 2020-2025 років активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи, зокрема:

-автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER SPORT 2023 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , право власності на який зареєстроване на подругу судді - ОСОБА_11 , дата реєстрації права власності - 08.02.2024, вартість на дату набуття права власності 2 300 000 грн. Вартість схожого автомобіля на майданчику «AvtoRia» становить 104 тис. доларів США;

-квартири площею 86.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстроване на доньку судді ОСОБА_9 24.05.2024, вартість на дату набуття права власності 3 560 806 грн. Вартість двокімнатних квартир у цьому районі з площею близько 60-87 кв. м на платформі «OLX» становить від 200 тис. доларів США;

-машиномісця - гаражу № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яке зареєстровано на доньку судді ОСОБА_9 24.05.2024, вартість на дату набуття права власності 68 053 грн. Вартість паркомісця/гаража на платформі «OLX» за вказаною адресою насьогодні становить від 48 тис. доларів США;

-інших активів, що підлягають встановленню, у т.ч. оформлені на родичів та третіх осіб, у т.ч. автомобілі, право власності на які було набуто після набрання чинності законом № 263-1X від 31.10.2019 та вже припинено.

З викладеного вбачаються ознаки кримінальних правопорушень: за ч. 2 ст. 366-2 КК України - внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», які відрізняються від достовірних на суму понад 2 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб; за ст. 368-5 КК України - набуття особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи.

Під час обшуку 24.06.2025 квартири за адресою: АДРЕСА_3 відшукано та вилучено мобільний телефон ОСОБА_9 . Iphone срібного кольору.

ОСОБА_9 не надала пароль логічного захисту до телефону, отже, наразі доступ до вмісту інформації на такому носії можливо отримати тільки шляхом проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи та експертизи електронних комунікацій, яку призначено 24.06.2025.

Вказаний мобільний телефон може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому він є речовим доказом у справі.

Наявність виявленої системи логічного захисту доступу до інформації унеможливлює дослідження вмісту пам`яті телефона без застосування спеціальних технічних знань, навичок та обладнання для подолання системи логічного захисту доступу.

У зв`язку з чим, з метою виявлення інформації, що має значення для досудового розслідування на вилученому мобільному телефоні Iphone, існує необхідність у проведенні комплексної судової телекомунікаційної та комп`ютерно-технічної експертизи, що потребує застосування спеціальної техніки, спеціальних знань та навичок експертів, фахівців з відповідних галузей знань, зокрема, з питань подолання систем логічного захисту доступу та встановлення значення пароля доступу до мобільного телефона чи з метою подальшого дослідження відомостей, які зберігаються в його пам`яті.

З метою проведення всебічного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, встановлення істини та надання належної правової оцінки, задля з`ясування належності вказаного майна, для забезпечення можливості ретельного додаткового огляду вилученого майна та проведення із ним відповідних судових експертиз, а також з метою збереження речового доказу та запобігання можливості фактів приховування, зміни або його відчуження, виникла необхідність в накладенні арешту на тимчасове вилучене майно, що вважається доцільним та відповідає передбаченим законодавцем завданням кримінального провадження та завданням арешту.

Отож, детектив просив накласти арешт на вилучене майно під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 - мобільний телефон ОСОБА_9 . Iphone срібного кольору.

(2) Позиції учасників провадження

ОСОБА_12 підтримала клопотання, з підстав, у ньому визначених.

Зі свого боку адвокат ОСОБА_13 заперечувала проти задоволення заявленого клопотання. Зазначила, що обшук було проведено неуповноваженими особами. Крім того, мобільний телефон не є речовим доказом. До того ж, остання вказала, що було порушено адвокатську таємницю, оскільки власниця вилученого телефону ОСОБА_14 є діючим адвокатом. Також та зазначила, що детектив у своєму клопотанні не навів будь-яких ризиків, а накладення арешту на таке майна обмежує право власності ОСОБА_9 .

Адвокат ОСОБА_15 також зважав на порушення органами досудового розслідування адвокатської таємниці. Останній наголосив на доцільності копіювання інформації з вказаного телефону за умови надання ОСОБА_9 доступу до телефону, без накладення арешту на нього.

(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні клопотання

Відповідно до підпункту 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК встановлено загальні правила їх застосування - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.

Для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом (перший абзац частини 3 ст. 170 КПК).

Відповідно до абзацу другого цієї ж частини статті арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК). До таких ризиків вказаний абзац відносить можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого:

-правову підставу для арешту майна;

-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

-наслідки арешту майна для, зокрема, третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених у попередніх абзацах норм КПК вбачається, що арешт майна можливо застосувати якщо:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна;

-майно, на яке накладається арешт, перебуває у власності осіб, щодо майна яких його дозволено накладати;

-речі та документи є тими видами майна, на які може бути накладено арешт;

-це майно є речовим доказом;

-буде досягнуто завдань, для виконання яких прокурор звертається із клопотанням;

-наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження.

У процесі вирішення вказаних питань, слідчий суддя робить такі висновки щодо кожного з них.

(3.1) Детектив довів існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000959 від 25.10.2024 здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368-5, ч. 2 ст. 366-2, ст. 368-5 КК України.

Шляхом аналізу документів, які додано до клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що могли бути вчинені кримінальні правопорушення, про які зазначається у клопотанні.

Він ґрунтується на підставі сукупності досліджених документів, зокрема і в їх копіях:

-витягу з ЄРДР;

-постанови про створення міжвідомчої спільної слідчої групи;

-рапорту від 05.06.2025;

-заяви про вчинення кримінального правопорушення;

-постанови Верховної Ради України від 05.06.2008 про обрання суддів;

-указу Президента України від 28.09.2018 про переведення суддів;

-указу Президента України від 21.04.2003 про призначення суддів;

-декларації ОСОБА_8 за 2024 рік;

-актового запису про народження ОСОБА_9 ;

-картки з ДМС щодо ОСОБА_8 ;

-картки з ДМС щодо ОСОБА_9 ;

-доручення оперативному підрозділу та відповіді на нього;

-протоколів огляду;

-ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук від 13.06.2025;

-протоколу обшуку з додатком від 24.06.2025;

-постанови про призначення експертизи від 24.06.2025;

-постанови про визнання речовими доказами від 25.06.2025;

-інших матеріалів кримінального провадження в їх сукупності.

Отож, описані вище обставини дають можливість дійти висновку, що наразі існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушень, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ст. 368-5, ч. 2 ст. 366-2, ст. 368-5 КК України. Вони носять такий ступінь тяжкості, що дає слідчому судді підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту.

(3.2) Майно, на яке накладається арешт, перебуває у власності особи, щодо майна якої його дозволено накладати

Арешт задля збереження речового доказу може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи.

Встановлено, що мобільний телефон Iphone срібного кольору належать саме ОСОБА_9 , що підтверджено протоколом обшуку від 24.06.2025 та ухвалою слідчого судді від 13.06.2025.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що на майно вказаної особи можливо накласти арешт у цьому випадку.

(3.3) Речі та документи є тими видами майна, на які може бути накладено арешт

Детектив у своєму клопотанні просив накласти арешт на мобільний телефон. Таке майно є рухомим (ч. 2 ст. 181 Цивільного кодексу України). Відтак, на нього може бути накладено арешт.

(3.4) Арешт на майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Телефон визнано речовими доказами (згідно з постановою про визнання речовим доказом від 25.06.2025).

Мобільні телефони є серед переліку речей та документів, для відшукання яких проводився обшук за відповідною адресою. Їх зазначено в ухвалі слідчого судді від 13.06.2025.

Оцінюючи вилучену річ на предмет наявності у неї ознак речового доказу, слідчий суддя доходить таких висновків.

Зі змісту протоколу обшуку вбачається, що під час проведення цієї слідчої дії ОСОБА_9 було запропоновано надати її мобільний телефон, у відповідь на що остання повідомила про його відсутність, продемонструвавши вміст своїх кишень та сумки.

Після чого детектив здійснив виклик за номером телефону, який належить ОСОБА_16 , внаслідок чого відповідний телефон було виявлено у рюкзаку адвоката ОСОБА_4 . Надалі адвокат добровільно видала телефон ОСОБА_9 .

Мобільний телефон надано у заблокованому стані із системою логічного захисту. Крім того, у наданні паролю власниця також відмовила.

До того ж, під час обшуку спеціалісту було надано вказаний мобільний телефон для створення копій, проте таке копіювання здійснено не було.

Слідчий суддя зважає на те, що постановою детектива НАБУ ОСОБА_3 від 24.06.2025 призначено комплексну судову комп`ютерно-технічну експертизу та експертизу електронних комунікацій. Експерту, серед іншого, поставлено питання, чи можливо скопіювати інформацію, яка зберігається на вбудованому носії пам`яті мобільного терміналу систем зв`язку, доступ до якого пов`язаний із подоланням системи логічного захисту.

Суттєвим для відновлення такої інформації є наявність самого мобільного телефона, що буде становити предмет дослідження експерта, що узгоджується із положеннями п. 13.3 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5).

Тому, на переконання слідчого судді, наявні достатні підстави вважати, що існує можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

(3.5) Завдяки арешту буде досягнуто завдань, для виконання яких детектив звертається із клопотанням

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Зокрема, зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, обґрунтованою є можливість знищення, приховування, псування інформації чи самого пристрою, який було вилучено під час обшуку.

(3.6) Наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

КПК у частині четвертій статті 173 визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

На думку слідчого судді, накладення арешту в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. При цьому, суд враховує, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення, його специфіку, тяжкість.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб. Що стосується прав та законних інтересів власниці майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для неї.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону користування та розпорядження майном, зважаючи на встановлені ризики знищення, приховування, псування майна, яке є речовим доказом.

Накладення арешту на майно не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності. При цьому, такі обмеження власності на майно не перешкоджають здійсненню звичайної господарської діяльності.

Також слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що власниця майна є діючим адвокатом. Зважаючи на особливий статус і роль адвокатів у системі правосуддя, значення їх діяльності для забезпечення верховенства права, а також додатковий захист, який надає законодавство для забезпечення конфіденційності відносин між адвокатом та клієнтом, слідчий суддя наголошує на дотриманні гарантій адвокатської діяльності.

Так, у разі отримання доступу до інформації, що міститься на мобільному телефоні, та здійснення її огляду, орган досудового розслідування має забезпечити дотримання гарантій адвокатської діяльності, передбачених чинним законодавством, зокрема щодо збереження адвокатської таємниці та конфіденційності відносин між адвокатом і клієнтом.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

- клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_17 про арешт майна задовольнити;

- накласти арешт (із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися) на мобільний телефон ОСОБА_9 Iphone срібного кольору, виявлений та вилучений під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13.06.2025;

-ухвала про арешт виконується негайно;

-копію цієї ухвали вручити/надіслати детективу та власнику майна невідкладно.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК.

На ухвалу слідчого судді впродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1