Справа № 530/1647/21
Провадження № 1-кп/535/19/25
УХВАЛА

29 травня 2025 року селище Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному 03.07.2019 до ЄРДР за №0000068 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження, внесене 03.07.2019 до ЄРДР за №0000068, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

25.03.2025 до суду надійшло письмове клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акта у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування заявленого клопотання захисник зазначив, що обвинувальний акт складений з недотриманням вимог ст. 291 КПК України, оскільки він складений щодо особи, яка не набула процесуального статусу підозрюваного; направлений до суду поза межами строку досудового розслідування; не відповідає вимогам ст.293 КПК України.

Щодо недотримання процедури повідомлення ОСОБА_4 про підозру та ненабуття ним статусу обвинуваченого, захисник вважає, що повідомлення ОСОБА_4 про підозру було складене не заступником Генерального прокурора, як того вимагає п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України, а іншою невстановленою особою, а отже, таке повідомлення не має юридичної сили та ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000068. Захисник вважає, що доручення, яке не містить дати реєстрації та вихідний/вхідний номери, начебто складене та надане заступником Генерального прокурора ОСОБА_7 прокурору ОСОБА_8 на здійснення повідомлення ОСОБА_4 про підозру, може містити недостовірні відомості та могло бути складене й підписане від імені ОСОБА_7 сторонньою особою, оскільки ОСОБА_7 не мав доступу до матеріалів кримінального провадження, а отже, був позбавлений фактичної можливості прийняти відповідне процесуальне рішення та підписати складений текст самої підозри, так як матеріали даного кримінального провадження не надходили до Генеральної прокуратури, а ОСОБА_7 не перебував у відрядженні 26.06.2020, а тому не міг скласти повідомлення про підозру у кримінальному провадженні яке перебуває у Полтавській області. Таким чином, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні був складений незаконно, анкетні відомості ОСОБА_4 в обвинувальному акті зазначені безпідставно, а отже, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Щодо складання обвинувального акту та направлення його до суду поза межами строку досудового розслідування захисник зазначив, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився 23.11.2019, тоді як обвинувальний акт був скерований до суду 02.11.2021. Посилаючись на хронологію вчинення процесуальних дій під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, захисник вказав на те, що ОСОБА_4 26.06.2020 після закінчення строку досудового розслідування було повторно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у зв`язку із скасуванням повідомлення про підозру від 23.07.2019 ухвалою слідчого судді від 10.02.2020, та у цей же день було повторно повідомлено ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування, хоча КПК України не передбачає процедуру здійснення такого повідомлення два і більше разів. Попередження 26.11.2019 ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_6 про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування зі складанням відповідних протоколів є процесуальною дією, а отже вказаний день має враховуватися як день здійснення досудового розслідування, хоча на той момент строк досудового розслідування вже закінчився. Крім того, дії слідчого, прокурора, пов`язані зі складанням інших процесуальних документів клопотань від 25.11.2019, 09.12.2019, 16.12.2019, 02.01.2020 про встановлення стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та зі зверненням до слідчого судді з такими клопотаннями в порядку вимог КПК України для отримання юридично значущого результату обмеження стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами в порядку ст. 290 КПК України також є процесуальними діями, а отже вони потребують врахування дати 25.11.2019 як дня здійснення досудового розслідування до початку ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування, а також відновлення 09.12.2019, 16.12.2019 та 02.01.2020 досудового розслідування для проведення вказаних вище процесуальних дій, хоча станом на момент проведення таких процесуальних дій строк досудового розслідування вже закінчився. Таким чином, у зв`язку із складанням, підписанням і направленням до суду обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 поза межами встановленого законом строку досудового розслідування він не набув статусу обвинуваченого, що виключає можливість судового розгляду кримінального провадження і свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а також про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Щодо твердження про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам статей 291, 293 КПК України, захисник зазначив, що, зважаючи на те, що до обвинувального акту не додані розписки про отримання копій обвинувального акта та копій реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваним та захисником, який не був присутній при виконанні вимог ст.291 КПК України, це також зумовлює необхідність повернення прокурору обвинувального акта на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки обвинувальний акт не був вручений стороні захисту уповноваженими на це службовими особами і тим самим було порушене право ОСОБА_4 на захист.

Захисником зазначено, що матеріали провадження містять накладні №№303, 290, 281, 273, 265, 257, 249 від 02.11.2021, відповідно до яких ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_6 було направлено, згідно з доданими до них описами, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування на їхні поштові адреси за місцем проживання та роботи жодним чином не замінюють вимоги ст. 291 та 293 КПК України та не можуть бути альтернативами. З приводу посилання сторони обвинувачення на відеоматеріали щодо з`ясування ситуації про відсутність підпису ОСОБА_4 та його попереднього захисника ОСОБА_9 на розписці про отримання копії обвинувального акта, захисник зазначив, що вказане відео поділяється на 6 відеофайлів щодо подій у вівторок 02.11.2021. На них відображено, що прокурор ОСОБА_10 коментує, що знаходиться біля місця адвокатської діяльності захисника ОСОБА_9 ; біля розташування квартири захисника ОСОБА_9 ; біля будинку М. Різника на АДРЕСА_1 (та коментує, що у дворі автівки); на АДРЕСА_2 , де за його словами мешкають батьки та інші родичі ОСОБА_11 ; на вулиці Перемоги, 3, біля Опішнянської селищної ради. Стосовно здійснення місця зйомки, то візуально, зокрема адреса Опішнянської селищної ради не викликають сумнівів. Так само можна зробити відповідне припущення стосовно й інших адрес в аспекті добросовісної діяльності прокурора ОСОБА_10 . Але, слід звернути увагу на те, що аналіз адрес діяльності захисника ОСОБА_9 свідчить про навість трьох фактичних адрес: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , та АДРЕСА_2 , а також а/с №54. Однак, ОСОБА_12 у період з 01.11.2021 по 05.11.2021 знаходився за межами території України. Відповідно до його процесуального статусу на той час, він не мав обов`язку постійно знаходитися у певному місці, повідомляти орган про своє знаходження, оскільки мав право вільно пересуватися. На робочому місці ОСОБА_4 був відсутній із зазначеної вище причини. Інші працівники могли вірогідно просто запізнитися після обідньої перерви з 12 до 13 год. За своїм характером письмові листи у матеріалах том №5 (а.с. 227, 229, 233, 234) не містять навіть конкретної дати прибуття, а лише зазначають про необхідність прибуття з попереднім повідомленням обраної дати). Виклики Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (а.с. 235, 236) адресовані ОСОБА_13 вже містять конкретну дату 02.11.21, але із формулюванням «пропоную прибути», стосовно захисника ОСОБА_9 використано формулювання «необхідно» (а.с. 237). Наприкінці тому №5 знаходяться копії повідомлень з яких можливо зробити висновок, що захисник ОСОБА_14 та підозрюваний ОСОБА_15 належним чином з 20.10.2021 не повідомлялися про виклик на 02.11.2021, доказів належного вручення відповідних листів-викликів не має, як і не міститься у матеріалах докази вручення обвинувальних актів підозрюваному та його захиснику (а.с. 279-280), а тому, немає підстав стверджувати, що підозрюваний ОСОБА_15 та його захисник ОСОБА_14 були обізнані про виклик на 02.11.2021 й свідомо не прибули чи ухилялися від отримання обвинувального акту. Отже, відеофіксація місць їх можливого перебування, особливо враховуючи встановлений факт відсутності ОСОБА_11 взагалі не території України не може підміняти чітко встановлений КПК України процесуальний спосіб вручення обвинувального акту.

Таким чином, у вказаному провадженні прокурор був позбавлений можливості звернутися до суду з обвинувальним актом до моменту вручення його підозрюваному, захиснику, а тому захисник просить повернути прокурору обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні.

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 підтримали клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору.

Прокурор ОСОБА_3 під час підготовчого засідання просить відмовити у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору у зв`язку з його необґрунтованістю, та зазначив, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Обставини, зазначені захисником на обґрунтування клопотання не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору та можуть бути перевірені на стадії дослідження доказів під час судового розгляду по суті даного кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

За змістом ч.1 ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст.283 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

З аналізу наведених правових норм випливає, що початок та кінець досудового розслідування законодавець пов`язує із вчиненням чітко визначеної процесуальної дії: початок з моментом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а закінчення, зокрема, із направленням до суду обвинувального акта.

Згідно з вимогами п.4 ч.3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Судом встановлено, що 03.07.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст.ст.368 КК України.

23.07.2019 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та почав обчислюватись передбачений п.4 ч.3 ст.219 КПК України двомісячний строк, протягом якого повинно було закінчитись досудове розслідування, тобто до 23.09.2019.

17.09.2019 військовим прокурором Полтавського гарнізону Центрального регіону України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000068 продовжено до трьох місяців, тобто до 23.10.2019.

22.10.2019 слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава строк досудового розслідування продовжено до чотирьох місяців, тобто до 23.11.2019.

20.11.2019 слідчий слідчого управління ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 повідомив ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_6 про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000068 від 03.07.2019 та відкриття матеріалів досудового розслідування в порядку ст.290 КПК України.

Таким чином, починаючи з 20.11.2019, перебіг обрахування строків досудового розслідування у даному кримінальному провадженні зупинився, відповідно до ч.5 ст.219 КПК України, у зв`язку з із ознайомленням стороною захисту з наданими на ознайомлення матеріалами досудового розслідування, і, до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 23.11.2019, залишилось 3 дні, перебіг яких має початися після завершення такого ознайомлення стороною захисту.

У подальшому, на стадії ознайомлення стороною захисту з матеріалами досудового розслідування в порядку ст.290 КПК України, 10.02.2020 слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави скасовано повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч.3 ст.368 КК України, а 03.06.2020 ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 10.02.2020 після апеляційного перегляду Полтавським апеляційним судом набрала законної сили.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів становить 18 місяців з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000068 з моменту внесення відомостей до ЄРДР 03.07.2019 (без оголошення особі про підозру) закінчувався 03.01.2021.

Крім того, кримінальним процесуальним законом встановлені спеціальні строки досудового розслідування, які пов`язані з повідомленням особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, та даному випадку становлять два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину (п.4 ч.3 ст.219 КПК України).

Таким чином, настання початку перебігу спеціального двомісячного строку досудового розслідування, законодавець пов`язує саме з повідомленням особи про підозру.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10.02.2020, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 03.06.2020, скасовано повідомлення про підозру, яке було вручено ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000068.

Враховуючи, що законодавець пов`язує скорочений двомісячний строк досудового розслідування саме з такою процесуальною дією, як повідомлення особи про підозру, а тому скасування такого повідомлення, є підставою для застосування загального строку досудового розслідування, передбаченого п.2 ч.2 ст.219 КПК України, оскільки з моменту скасування повідомлення про підозру, особа вважається такою, що не набула статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Отже, після скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у даному кримінальному провадженні слід застосовувати загальний 18-ти місячний строк досудового розслідування, який спливає 03.01.2021.

У подальшому, в межах 18-тимісячного строку досудового розслідування, 26.06.2020 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування для ознайомлення в порядку ст.290 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13.10.2021 підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_6 встановлено строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а саме до 01.11.2021. Наступного дня, 02.11.2021 прокурором було затверджено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України, який того ж дня надійшов на розгляд до Зіньківського районного суду Полтавської області.

Частиною 1 статті 280 КПК України визначено випадки можливості зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, до яких ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не входить.

Відповідно до ч.5 ст. 219 КПК України (в редакції, чинній на час пред`явлення підозри), строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

А тому відсутні підстави для вирішення питання про відновлення досудового розслідування після ознайомлення сторін кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування.

Оскільки з моменту скасування ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10.02.2020 повідомлення про підозру, ОСОБА_4 вважається таким, що не набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, й такий статус він набув 26.06.2020, коли ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України в межах 18-тимісячного строку досудового розслідування, а тому відсутні підстави стверджувати, що у даному кримінальному провадженні наявні два ідентичні повідомлення про підозру.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що після повідомлення ОСОБА_4 про підозру строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, визначений статтею 219 цього Кодексу, не закінчився, й обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов до суду в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Крім цього, згідно з ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Відповідно до ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Пред`явлення обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд. Під час підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що він містить відомості, визначені ч.2 ст. 291 КПК України, у тому числі анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); фактичний виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де вказано місце, час вчинення даного кримінального правопорушення, конкретні дії, які вчинив обвинувачений, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також інші обставини їх вчинення, при цьому конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, їх деталізація, викладена у даному обвинувальному акті, достатньо зрозуміла для ефективної реалізації права на захист.

Крім того, сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду посилатися на встановлені нею порушення КПК України, зокрема, під час дослідження доказів у справі.

Відповідно до правової позиції касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 у справі №273/1053/17, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти обмежене коло рішень та вирішити питання, пов`язані з призначенням кримінального провадження до судового розгляду.

Враховуючи положення останнього абзацу ч. 4 ст. 291 КПК України, який забороняє надавати суду до початку судового розгляду інші документи ніж обвинувальний акт та додатки до нього, суд не має можливості на підготовчому судовому засіданні перевірити доводи сторони захисту, оскільки здійснення такої оцінки виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

З огляду на вказану специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні. Зазначені захисником обставини підлягають дослідженню під час судового розгляду даного кримінального провадження під час дослідження доказів.

Підозрюваному ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_6 копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0000068надіслано засобами поштового зв`язку за всіма відомими адресами місця проживання/реєстрації/роботи, що підтверджується накладними та описами вкладень у цінні листи АТ «Укрпошта» від 02.11.2021.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що прокурором дотримано вимоги ч. 4 ст. 291 та ст. 293 КПК України, оскільки стороною обвинувачення у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, вжито заходів для вручення учасникам кримінального провадження з боку сторони захисту копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.

Оскільки повернення обвинувального акту є правом, а не обов`язком суду, то підставою для повернення обвинувального акта не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити, чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до правової позиції касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.06.2024 у справі №183/1682/22 «щодо інформації учасників про зміну їхнього місця проживання або ж електронної адреси, то суд наголошує, що учасники кримінального провадження зобов`язані повідомляти про ці обставини сторону обвинувачення і не допускати зловживань шляхом маніпулювання цими даними. Кожен учасник провадження повинен діяти сумлінно. Якщо певна адреса, в тому числі електронна адреса, повідомлені учасником стороні обвинувачення для подальшої комунікації, то у разі їх зміни такий учасник повинен довести цей факт до відома сторони обвинувачення для забезпечення належної комунікації в межах кримінального провадження.

Суд наголошує, що у разі вчинення стороною захисту дій, які ускладнюють вручення копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування до моменту звернення сторони обвинувачення з обвинувальним актом до суду, сторона обвинувачення може здійснити таке вручення вказаних документів обвинуваченим та їхнім захисникам у підготовчому судовому засіданні. У такому разі стороні захисту повинен бути наданий час для належної підготовки для відстоювання своєї правової позиції у суді».

Посилання захисника на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в інших справах судом не приймається до уваги, оскільки, відповідно до вимог ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», іншими судами при застосуванні таких норм права враховуються лише висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акта слід відмовити.

Керуючись ст. 291, 314, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному 03.07.2019 до ЄРДР за №0000068 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений о 16.15 год 02.06.2025.

Суддя ОСОБА_1