Справа № 991/3237/25
Провадження 1-кс/991/3235/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000154 від 03.04.2023,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшло вказане клопотання, у якому прокурор просив продовжити на два місяці строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; 2) не відлучатись за межі м. Києва та Київської області, без дозволу детектива, прокурора, слідчого судді або суду; 3) повідомляти детектива, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі наявні паспорти для виїзду за кордон, в т.ч. паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 23.06.2018, а також інші документи, що дають право на виїзд за межі України, окрім паспорта громадянина України; 5)утримуватися від спілкування (як особисто, так і через третіх осіб) з іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, а саме з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; 6) утримуватись від спілкування (як особисто, так і через третіх осіб) з особами, які можуть бути допитані як свідки, експертами та іншими учасниками цього кримінального провадження (крім захисників, детективів, прокурорів), у тому числі з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задовольнити із викладених у ньому підстав.

Захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 заперечували щодо клопотання прокурора вважали, що строк дії ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07.02.2025 якою покладено на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, сплив 06.04.2025 року, та як наслідок останнім днем строку дії покладених обов`язків було 06.04.2025 року, що виключає можливість продовження строку дії обов`язків за вказаним клопотанням.

Крім того, у клопотанні сторона обвинувачення просить продовжити строк дії обов`язків на строк, що перевищує строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Повідомлення про підозру, що вручене ОСОБА_4 є необгрунтованим, не відповідає критеріям, що визначені практикою ЄСПЛ відносно «обґрунтованості підозри»; здійснене без наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у інкримінованих злочинах, та є некоректним з точки зору відповідності правової кваліфікації кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , викладу фактичних обставин таких кримінальних правопорушень.

Сторона захисту вважає, що ризики, які заявлені в клопотанні, відносно неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_4 є надуманими та безпідставними, а отже не існуючими та прокурором не доведено, що вказані ризики не зменшилися.

Крім того, щодо встановлення обов`язку повного утримання від спілкування з свідками, а не стосовно предмету досудового розслідування, на думку сторони захисту порушує права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію на свій вибір; свободу пересування; право на повагу до людської гідності, що гарантовані Конституцією України та загальними засадами КК України. У зв`язку з цим, сторона захисту просить слідчого судді вказаний обов`язок встановити в частині заборони спілкування стосовно обставин, що розслідуються у кримінальному провадженні, а не повної заборони спілкування.

За таких обставин просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 194 КПК України обов`язки покладаються на підозрюваного у випадку, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри, ризиків кримінального провадження та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії обов`язків згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до змісту ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Встановлено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000154 від 03.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 364, ч. ч. 3, 4 ст. 369, ч. ч. 3, 4 ст. 368 КК України.

За версією сторони обвинувачення, у період з 2019 по 2023 роки ОСОБА_6 створив злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із оберненням майна та активів територіальної громади міста Києва на користь членів злочинної організації, підкупу службових осіб органу місцевого самоврядування, а також з 2019 року по 2025 рік здійснював керівництво такою злочинною організацією та залучення до її протиправної діяльності інших осіб.

До складу такої злочинної організації у 2019-2023 роках увійшли заступник голови Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА) з питань здійснення самоврядних повноважень ОСОБА_8 , депутат Київради - голова постійної комісії КМР з питань архітектури, місто планування та земельних відносин (далі - земельна комісія КМР) ОСОБА_11 ; депутат КМР - член земельної комісії КМР ОСОБА_9 , перший заступник директора комунального підприємства «Спецжитлофонд» виконавчого органу КМР (КМДА) ОСОБА_10 , заступник директора комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу КМР (КМДА) ОСОБА_4 , а також ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Злочинна організація, використовуючи службові повноваження, посади та зв`язки її учасників, встановила контроль над окремими питаннями земельної, бюджетної та інвестиційної сфер у місті Києві. Як наслідок, ОСОБА_6 отримав незаконний вплив на керівництво та депутатів КМР, службових осіб виконавчого органу Київради, на структурні підрозділи, відповідальні за передачу земельних ділянок із комунальної власності територіальної громади міста Києва, а також відповідальні за інвестиційну та бюджетні сфери.

Тож, маючи організаційні та адміністративні можливості, злочинна організація визначила однією з основних своїх цілей заволодіння інвестиційно привабливими земельними ділянками територіальної громади міста Києва поза процедурою земельних торгів з метою їх подальшої забудови.

Так, учасники злочинної організації обирали привабливі земельні ділянки та забезпечували спорудження будівель невеликої площі, право власності на які реєстрували на підконтрольних осіб. Після цього ці особи подавали до міської ради заяви про передачу їм прав на земельні ділянки для обслуговування споруд, що дозволяло уникати конкурентних торгів. Своєю чергою, депутати КМР та службові особи КМДА, будучи учасниками злочинної організації, або ж перебуваючи під її впливом, забезпечували прийняття необхідних рішень, внаслідок яких під обслуговування незначних об`єктів нерухомості виділялись земельні ділянки непропорційної площі. ОСОБА_6 контролював вказаний процес як через вплив на частину депутатів КМР, так і шляхом надання їм неправомірної вигоди.

З урахуванням визначених напрямів вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів злочинною організацією під керівництвом ОСОБА_6 у період із листопада 2023 року по грудень 2024 року вчинено низку злочинів, зокрема: (1) незакінчений замах на протидію законній господарській діяльності приватного підприємства «КОЛІБРІС»; (2) 6 незакінчених замахів на заволодіння земельними ділянками територіальної громади міста Києва, які були припинені внаслідок викриття діяльності злочинної організації; (3) заволодіння земельною ділянкою площею 0,0994 га (кадастровий номер :72:012:0007) за адресою: АДРЕСА_1 . Ділянка була використана для забудови, що завдало територіальній громаді збитків у розмірі 11 590 343 грн.

Додатково до цього, як стверджує слідство, 29.05.2024 зафіксовано факт висловлення ОСОБА_6 через ОСОБА_7 обіцянки неправомірної вигоди в розмірі 100 000 доларів США члену земельної комісії та депутатці КМР ОСОБА_9 . Ця обіцянка була висловлена вказаними особами та прийнята ОСОБА_9 в обмін на її постійне та систематичне використання повноважень як члена земельної комісії для ухвалення рішень в інтересах учасників злочинної організації. Поряд із вищевказаними фактами також встановлено відомості про систематичні факти вчинення дій, спрямованих на надання неправомірної вигоди іншим депутатам КМР, службовим особам як Київради, так і структурних підрозділів виконавчого органу КМР (КМДА).

У рамках цього кримінального провадження ОСОБА_4 06.02.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України (шість епізодів).

Отже, органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в участі у злочинній організації; у незакінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому злочинною організацією в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах ( шість епізодів).

Слідчий суддя вбачає, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду цього клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зокрема термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року). Тобто стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта.

При цьому слідчий суддя зауважує, що правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Тож, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до переконання, що вони є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою, оскільки з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного ОСОБА_4 з кримінальними правопорушеннями на даному етапі досудового розслідування.

Водночас доводи сторони захисту про те, що в матеріалах кримінального провадження існують суттєві прогалини, що вказують на необґрунтованість повідомленої підозри, не є достатньо вагомими для спростування висновку про вірогідність вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин.

Отже, повідомлена ОСОБА_4 підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового розслідування та досліджених доказах, тож слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України (шість епізодів), обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень достатніми.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07.02.2025 (справа №991/1076/25) щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та одночасно визначено заставу в розмірі 7 055 240 грн, з покладенням на підозрюваного у разі внесення застави ряду обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк дії таких обов`язків судом визначено на 2 (два) місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

У подальшому 17.03.2025 колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду скасувала зазначену вище ухвалу в частині розміру застави та визначено заставу у більшому розмірі - 9 992 400 грн, а в іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

20.02.2025 підозрюваного ОСОБА_4 звільнено з під варти, у зв`язку із внесенням застави у визначеному слідчим суддею розмірі. За наведеного, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, з одночасним покладенням обов`язків, зазначених в ухвалі слідчого судді від 07.02.2025.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою статті 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу (ч. 7 ст. 194 КПК України).

При цьому, виходячи з положень ч. 7 ст. 194 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу в частині покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, припиняє свою дію після закінчення строку, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, і обов`язки скасовуються.

Прокурор у клопотанні зазначає, що наразі в кримінальному провадженні наявні обставини, які перешкоджають спрямуванню обвинувального акту до суду до закінчення строку дії покладених на підозрюваного обов`язків, а тому встановлена необхідність у вчиненні ряду слідчих та процесуальних дій для об`єктивного, повного завершення досудового розслідування.

02.04.2025 постановою заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_64 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000154 від 03.04.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 255, ч. 3 ст. 206, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 369 КК України - до трьох місяців, тобто до 06.05.2025.

Так, зокрема, для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, за твердженнями прокурора, необхідно додатково провести такі слідчі та процесуальні дії: одержати висновки триваючих комплексних судових комп`ютерно-технічних експертиз та експертиз електронних комунікацій за результатами дослідження електронних носіїв інформації, вилучених в ході обшуків від 06.02.2025 та завершити розпочаті огляди вмісту електронних носіїв інформації; завершити проведення огляду документації, вилученої у ході проведення обшуків, зокрема, у ході обшуку банківських індивідуальних сейфів в АТ «ОЩАДБАНК» від 12.02.2025 та ПуАТ КБ «АКОРДБАНК» від 10.02.2025; провести за участі судового експерта огляд земельної ділянки та розташованого на ній майна в межах судової будівельно-технічної експертизи та призначити судову оціночно-земельну експертизу щодо іншої земельної ділянки; провести аналіз та огляд відомостей, одержаних під час здійснення тимчасових доступів до речей та документів, які перебували у володінні операторів мобільного зв`язку ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ», ПрАТ «КИЇВСТАР», ПрАТ «ВФ УКРАЇНА»; допитати в якості свідків службових осіб структурних підрозділів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), у т.ч. Департаменту земельних ресурсів, Департаменту містобудування та архітектури та КП «КІЗВ», а також депутатів КМР, членів постійної комісії КМР з питань архітектури, місто планування та земельних відносин та інших осіб з числа представників Київської міської ради, її структурних підрозділів, щодо відомих їм обставин вчинення кримінальних правопорушень; провести комплекс слідчих (процесуальних) дій, направлених на встановлення місцезнаходження підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , які переховуються від органу досудового розслідування та оголошені у міжнародний розшук; завершити розгляд клопотань про обрання запобіжних заходів в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 та клопотань про здійснення відносно них спеціального досудового розслідування; завершити розгляд клопотань про накладення арештів на майно, вилучене у ході проведення обшуків, а також на майно, яке підлягає спеціальній конфіскації та конфіскації; проаналізувати та оцінити зібрані під час досудового розслідування докази в частині їх достатності для повідомлення про підозру іншим особам, які брали безпосередню участь в діяльності злочинної організації та вчинюваних нею злочинах.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні для неухильного виконання вимог ст. 2 КПК України необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій для забезпечення всебічного, повного і неупередженого дослідження його обставин.

Виконання зазначених вище дій необхідне для забезпечення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, як стверджує прокурор, встановлені під час досудового розслідування ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, тим самим виправдовуючи застосування до підозрюваного запобіжного заходу та покладення на нього відповідних обов`язків.

Перевіряючи наявність ризиків, які обґрунтовує прокурор, слідчий суддя виходить з того, що наявні (встановлені) на початковому етапі слідства ризики по мірі розслідування кримінального провадження мають тенденцію до зменшення та втрати своєї актуальності і для підтвердження існування або відсутності таких ризиків на час розгляду клопотання про продовження строку дії покладених на підозрюваного обов`язків, на переконання слідчого судді, необхідно враховувати попередню поведінку підозрюваного, складність справи, тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень тощо.

На переконання слідчого судді, заявлений прокурором ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду на даний час продовжує існувати. Такий ризик обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 . Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження.

Крім того, у ході проведення щодо підозрюваного ряду слідчих дій, в т.ч. негласних, встановлено відомості про систематичне вжиття ним заходів щодо приховування своїх доходів та майна, його вартості та джерел походження, що свідчить про наявність у співучасників, у т.ч. і у підозрюваного, значної кількості неофіційних/необлікованих доходів і майна, якими ОСОБА_4 може скористатись для фінансування свого переховування від органів слідства та суду, навіть за умови накладення арешту на інше офіційно зареєстроване на нього майно.

Варте уваги і те, що організатор злочинної організації (згідно версії слідства) ОСОБА_6 виїхав за межі території України поза офіційними пунктами пропуску через державний кордон України та без проходження митного контролю вже після початку проведення слідчих дій та повідомлення йому про підозру. У той же час, значна кількість осіб, причетних до діяльності злочинної організації, покинули територію України безпосередньо перед проведенням слідчих дій або одразу після цього.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти до висновку щодо існування ризику можливого вчинення ОСОБА_4 дій, направлених на переховування від органу досудового розслідування та суду.

На підтвердження продовження існування ризику знищення, приховування або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для цього кримінального провадження, сторона обвинувачення вказує на механізм вчинення інкримінованих підозрюваному злочинів, який передбачав, серед іншого, складання, підписання та використання документації із внесенням до них недостовірних відомостей (технічні паспорти, довідки, договори купівлі-продажу, тощо), оформлення на третіх осіб права власності на неіснуючі об`єкти нерухомості, оформлення юридичних осіб, що використовувались як засоби вчинення злочинів, на підставних осіб.

Окрім того варта уваги роль підозрюваного ОСОБА_4 у діяльності злочинної організації, згідно версії сторони обвинувачення, яка передбачала, зокрема, зловживання повноваженнями заступника директора КП «Київблагоустрій» виконавчого органу КМР (КМДА) та можливостями, пов`язаними з такою посадою, а тому через своїх колишніх колег та підлеглих він має доступ до документації, що використовувалась для реалізації злочинних намірів.

Варте уваги і те, що слідством були зафіксовані відомості про планування дій та інструктування співучасниками підлеглих осіб щодо знищення/приховування викривальних доказів з технічних носіїв інформації співучасників у разі проведення щодо них слідчих дій, зокрема, миттєве видалення інформації, вихід з облікових записів через інші пристрої, тощо.

Тож, враховуючи, що досудове розслідування ще триває і сторона обвинувачення не завершила збирання доказів у провадженні, наведені обставини вказують на подовження існування вказаного ризику.

У той же час, слідчий суддя вважає цілком підтвердженим і ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, який ґрунтується на зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, спричинених притягненням його до кримінальної відповідальності. Незважаючи на те, що сторона захисту заперечує ймовірність здійснення будь-якого впливу на свідків зі сторони ОСОБА_4 , останньому після набуття статусу підозрюваного стала відома інформація про свідків кримінального провадження, якою він може скористатися для впливу на них.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Так, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України, безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального провадження та повинна застосовуватися за загальним правилом, можливість використання показань, зафіксованих за допомогою технічних засобів відеофіксації, передбачена ч. 11 ст. 615 КПК України, застосовується лише як виключення. При цьому, показання свідків, безпосередньо досліджені в суді, мають пріоритет над показаннями, отриманими у порядку ч. 11 ст. 615 КПК України.

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Поряд з цим, варте уваги те, що за версією слідства, інкриміновані ОСОБА_4 злочини вчинені ним у складі злочинної організації, де він брав активну участь в її діяльності, у зв`язку з чим має безпосередній вплив на таких осіб і можливість координувати свої дії та показання з такими особами, впливаючи на зміст, характер та обсяг їх показань та процесуальну поведінку.

До того ж, участь ОСОБА_4 у злочинній діяльності передбачала в т.ч. зловживання своїми повноваженнями та можливостями його посади, у зв`язку з чим він може здійснювати вплив на представників та працівників підпорядкованих йому, які можуть володіти відомостями викривального характеру, з метою коригування, зміни або спотворення відповідних показань.

Тому, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні продовжує існувати.

Окрім того, продовжує існувати ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки зафіксовані матеріали проведення негласних слідчих (розшукних) дій свідчать про наявність у підозрюваного та інших співучасників неформальних зв`язків у правоохоронних органах, завдяки яким вони систематично у позапроцесуальний спосіб отримують інформацію, що становить таємницю досудового розслідування, зокрема, про заплановані щодо них слідчі дії, отже мають змогу впливати на рух кримінальних проваджень, перешкоджати проведенню заходів щодо протидії їх злочинній діяльності, що відповідно може зашкодити досудовому розслідуванню.

У той же час продовжує існувати ризик продовження вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень та вчинення нових злочинів. Слідчий суддя враховує доводи сторони обвинувачення, що умислом співучасників охоплювалось заволодіння ще значною кількістю земельних ділянок у м. Києві за аналогічним злочинним механізмом, про що свідчить зміст їх систематичних нарад за напрямком «Торгівля», опрацювання значної кількості списків відібраних земельних ділянок та обговорення їх комерційної привабливості, залучення на відповідні проекти за напрямком «Торгівля» партнерів з числа великих забудовників, тощо.

Наявність наведених вище ризиків доводиться матеріалами провадження та доказами, зібраними органом досудового розслідування, які у достатній мірі переконують суд у їх наявності.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин та продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідність виконати ряд слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, слідчий суддя, з урахуванням характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_4 , а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; не відлучатись за межі м. Києва та Київської області, без дозволу детектива, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти детектива, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі наявні паспорти для виїзду за кордон, в т.ч. паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 23.06.2018, а також інші документи, що дають право на виїзд за межі України, окрім паспорта громадянина України; утримуватися від спілкування (як особисто, так і через третіх осіб) з іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, а саме з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; утримуватись від спілкування з такими особами: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_65 щодо обставин кримінального провадження.

Поряд з цим, обов`язок, передбачений п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, підлягає покладенню на підозрюваного саме в такій редакції.

Таким чином, на переконання слідчого судді, покладені на підозрюваного обов`язки, з урахуванням обставин кримінального провадження, мають найменший вплив на реалізацію прав і свобод підозрюваного, жодним чином не перешкоджають та не обмежують звичний спосіб життя підозрюваного, отже таке втручання є розумним і співмірним для цілей цього кримінального провадження, з урахуванням його стадії.

З урахуванням положень ч. ч. 4, 5 ст. 115, ч. 7 ст. 194 КПК України строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 підлягає продовженню на два місяці, тобто до 14.06.2025, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000154 від 03.04.2023.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 9, 176-178, 182, 194, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити на два місяці строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатись за межі м. Києва та Київської області, без дозволу детектива, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти детектива, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі наявні паспорти для виїзду за кордон, в т.ч. паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 23.06.2018, а також інші документи, що дають право на виїзд за межі України, окрім паспорта громадянина України;

- утримуватися від спілкування (як особисто, так і через третіх осіб) з іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, а саме з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;

- утримуватись від спілкування з такими особами: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_65 щодо обставин кримінального провадження.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 14.06.2025, в межах строку досудового розслідування у кримінальному проводженні № 0000154 від 03.04.2023.

Контроль за виконанням покладених на підозрюваного обов`язків покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000154 від 03.04.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1