Справа № 346/966/25
Провадження № 1-кп/346/484/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 і його захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000046, в якому ОСОБА_4 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Трофанівка Коломийського району Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; освіта середня; одружений; судимостей не має) обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

а учасниками кримінального провадження є: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

Щодо клопотання

про звільнення від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні, під час судового розгляду обвинувального акту, захисник обвинуваченого подав клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із його примиренням із потерпілою та закриття кримінального провадження. І це клопотання обвинувачений підтримав та усно заявив таке саме клопотання.

Разом з цим, потерпіла подала письмову заяву про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із його примиренням із нею та закриття кримінального провадження.

Тому вказані процесуальні питання суд вирішував з ініціативи сторони захисту та потерпілої.

Стислі позиції учасників провадження.

Аргументи захисника, які підтримував обвинувачений. Обвинувачений уперше вчинив кримінальний проступок, свою вину визнає, примирився з потерпілою, вибачився та відшкодував їй усю заподіяну шкоду у повному обсязі, і матеріальну, і моральну.

Аргументи потерпілої. Зазначила, що обвинувачений дійсно відшкодував їй усю заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, і матеріальну, і моральну, а також вибачився перед нею і вона його пробачила. Все це відбулось добровільно, і тому вона підтримує звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із його примиренням із нею та закриття кримінального провадження.

Позиція прокурора. Не заперечувала.

Оцінка суду.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч.1 ст.285 КПК).

І зокрема, ч.1 ст.46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Разом з цим застосовуючи вказану норму кримінального права суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.01.2019 р., за яким:

- тлумачення словосполучення «відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду», як обов`язкової умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим відповідно до ст.46 КК України досить тісно пов`язане з тлумаченням самого поняття «потерпілий» (п.10);

- поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції (п.18);

- Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття «потерпілий», яке використано у ст.46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному (п.20);

- поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення (п.21);

- потерпілий в кримінально-правовому розумінні, як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально (п.25);

- звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії (п.31); з огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст.46 ККУкраїни (п.32).

Отже, за статтею 46 КК України, потерпілим є саме та особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння), і цей статус особа набуває вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Таким чином, від правильного визначення потерпілого чи потерпілих у конкретному кримінальному провадженні, залежить можливість застосування або неможливість застосування статті 46 КК України, позаяк виключно примирення з усіма потерпілими (у їх кримінально-правовому розумінні) у конкретному кримінальному провадженні може бути підставою для застосування статті 46 КК України.

На що, звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 24.01.2023 року, в якій він залишаючи без змін вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду про визнання обвиунваченого винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України не погодився із захисником у тому, що були підстави для закриття кримінального провадження за ст.46 КК України. Позаяк захисник вказував на те, що обвинувачений примирився з одним потерпілим, який був визнаний таким у кримінальному провадженні, а суд за наслідками судового розгляду встановив, що правопорушенням було завдано шкоди й іншим особам.

Тож зважаючи на викладене, а також з огляду на те, що сторона захисту оспорювала правильність кваліфікації прокурором діяння обвинуваченого і він свою вину у вчиненні саме хуліганства довгий час не визнавав, а також що кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом і таке посягання, як правило, здійснюється в людних або громадських місцях, і могло завдати шкоди й іншим особам, які не вказані у обвинувальному акті потерпілими, а з`ясування обставин у справі ще не розпочиналось, у задоволенні клопотання та заяви про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням обвинуваченого із потерпілою та закриття кримінального провадження слід відмовити, за передчасністю.

Щодо клопотання

про відмову від цивільного позову.

Потерпіла подала письмову заяву про відмову від цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на суму 21422грн., з яких: 10422грн. - це розмір відшкодування матеріальної шкоди; 11000грн. - це розмір відшкодування моральної шкоди.

Тому вказане процесуальне питання суд вирішував з ініціативи потерпілої, як цивільного позивача.

Стислі позиції учасників провадження.

Аргументи потерпілої. Обвинувачений відшкодував їй усю заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, і матеріальну, і моральну, а також вибачився перед нею і тому вона бажає відмовитись від позову.

Аргументи захисника, які підтримував обвинувачений. Просили вирішити це питання на розсуд суду.

Позиція прокурора. Не заперечувала проти прийняття судом відмови від позову.

Оцінка суду.

Частина 5 статті 128 КПК України передбачає, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

І суд констатує, що КПК України не врегульовані відносини пов`язані із відмовою цивільного позивача від позову, і тому суд застосовує норми ЦПК України.

Зокрема, ч.1 ст.206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Проте, до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій (ч.2 ст.206 ЦПК України). Суд не приймає відмову позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

У цій справі потерпіла представляла себе особисто і суд до прийняття її відмови від позову роз`яснив і їй, і всім іншим учасникам наслідки такої процесуальної дії, і з огляду на це, а також підтвердження потерпілою добровільності свого рішення, суд вважає, що слід прийняти її відмову від цивільного позову. При цьому прийняття відмови позивача від позову повністю узгоджується із такою засадою кримінального провадження, як диспозитивність.

Таким чином, керуючись статтями 36, 42,45,56,61,62,342-372 КПК України та статтями 206 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника і обвинуваченого, а також у задоволенні заяви потерпілої про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням обвинуваченого із потерпілою та закриття кримінального провадження.

Прийняти відмову потерпілої ОСОБА_6 від цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на суму 21422грн., з яких: 10422грн. - це розмір відшкодування матеріальної шкоди; 11000грн. - це розмір відшкодування моральної шкоди.

Продовжити судовий розгляд обвинувального акту, для чого призначити судове засідання на 10.06.2025, 14год. у приміщенні зали судових засідань суду.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набрала законної сили 19.05.2025 року. Повний текст складено 26.05.2025.

Головуючий суддя : ОСОБА_1