УХВАЛА

02 червня 2025 року

м. Київ

справа № 133/3710/21

провадження № 51-131ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Потерпіла ОСОБА_4 звернулась до суду із касаційною скаргою на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 , у змісті якої міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження цих судових рішень.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у межах строку на касаційне оскарження вона зверталась із касаційною скаргою на вищевказані судові рішення щодо ОСОБА_5 , яку Верховний Суд ухвалою від 10 березня 2025 року залишив без руху, після цього, до отримання ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху, потерпіла подала до касаційного суду додаткові пояснення до своєї попередньої касаційної скарги, які Судом розглянуто як самостійну касаційну скаргу та повернуто особі, яка її подала. Надалі, на виконання ухвали Верховного Суду від 10 березня 2025 року та у межах строку, встановленого цією ухвалою для усунення недоліків, потерпіла подала ще одну касаційну скаргу, яку Суд, на її переконання, помилково сприйняв як нову, самостійну скаргу та повернув через сплив строку, встановленого на подання касаційної скарги. Наголошує, що ухвалу Верховного Суду від 10 березня 2025 року вона отримала 26 березня 2025 року, що підтверджується даними, розміщеними на вебсайті АТ «Укрпошта». Також посилається на те, що через відсутність знань у сфері права не змогла належним чином підготувати та подати касаційну скаргу.

Указані причини пропуску строку на оскарження ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року та ухвали Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 потерпіла вважає поважними та такими, що дають підстави для його поновлення за вказаним клопотанням.

Дослідивши доводи клопотання потерпілої про поновлення процесуального строку, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у його задоволенні необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена 02 грудня 2024 року. Таким чином, з урахуванням положень частин 4, 5 ст. 115 КПК, останнім днем строку касаційного оскарження є 03 березня 2025 року.

З наявних у Суду матеріалів провадження вбачається таке.

25 лютого 2025 року потерпіла ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 , яку ухвалою Верховного Суду від 10 березня 2025 року залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК.

В ухвалі про залишення касаційної скарги без руху Верховний Суд роз`яснив, що недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Копію ухвали Верховного Суду від 10 березня 2025 року направлено на адресу потерпілої ОСОБА_4 та вручено адресату 19 березня 2025 року (відповідно до відомостей із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення).

23 березня 2025 року потерпіла до Верховного Суду подала документ із назвою «Доповнення до касаційної скарги», який колегія суддів Верховного Суду, враховуючи те, що попередньо подану касаційну скаргу залишено без руху і роз`яснено форму, в якій можуть бути усунені її недоліки, а також за відсутності процесуальних підстав сприймати його як доповнення до касаційної скарги в контексті приписів статей 429, 432, 403 КПК, розглянула як нову касаційну скаргу, яку на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК ухвалою від 31 березня 2025 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернула потерпілій ОСОБА_4 , оскільки остання не усунула недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху.

02 квітня 2025 року потерпіла знову звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року, яку Суд розглянув як нову касаційну скаргу, подану поза межами строку касаційного оскарження без клопотання про його поновлення, та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК повернув ухвалою від 11 квітня 2025 року особі, яка її подала, із наведенням відповідних мотивів постановленого рішення.

Вчергове із касаційною скаргою потерпіла звернулася 21 травня 2025 року, тобто через 2 місяці й 18 днів після спливу тримісячного строку на касаційне оскарження ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року та ухвали Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року, із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку.

За частиною 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. При тому, що ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, це можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, наділеній правом касаційного оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, який є достатньо тривалим для прийняття учасником провадження виваженого і обґрунтованого рішення щодо звернення із касаційною скаргою та її написання, після закінчення якого контрольна функція Суду не здійснюється.

Суд враховує, що в рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41), Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

За усталеною практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, які унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

При вирішенні питання про поновлення процесуального строку Суд виходить із того, що тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень, а особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб належно реалізувати своє право.

З наявних у Суду матеріалів вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 мала змогу подати касаційну скаргу на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 426 КПК, й такою можливістю скористалася.

Юридична необізнаність особи, яка звертається з касаційною скаргою, не є такою обставиною, яка об`єктивно непереборна та пов`язана дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, які унеможливили своєчасне звернення до суду у належний строк. Приписами п. 8 ч. 1 ст. 56 КПК передбачено право потерпілого мати представника, який, відповідно до положень ст. 58 цього Кодексу, має бути захисником (адвокатом), тобто юридично обізнаною особою.

З доданих копій судових рішень видно, що під час судового розгляду та апеляційного перегляду брав участь представник потерпілої - адвокат ОСОБА_6 , який також у межах процесуального строку подавав касаційну скаргу в її інтересах на вищевказані судові рішення щодо ОСОБА_5 .

Твердження потерпілої про те, що ухвала Верховного Суду від 10 березня 2025 року вручена їй 26 березня 2025 року, на підтвердження чого вона посилається на додану до касаційної скарги роздруківку із вебсайту «track.ukrposhta.ua», суд касаційної інстанції не бере до уваги, оскільки з наявного у Суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що кореспонденція із копією ухвали Верховного Суду від 10 березня 2025 року була направлена на адресу ОСОБА_4 та отримана адресатом 19 березня 2025 року, про що міститься відмітка з датою вручення та підпис отримувача.

За приписами ч. 3 ст. 111 КПК повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу. Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом, відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК, є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 3 ст. 111 КПК у їх взаємозв`язку з приписами ч. 1 ст. 136 цього Кодексу, належним доказом, який підтверджує дату отримання копії ухвали суду, є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що підлягає поверненню відправнику.

Отже, звернення потерпілої із касаційною скаргою 02 квітня 2025 року Суд не може розцінювати як таке, що подано в межах п`ятнадцятиденного строку, встановленого ухвалою Верховного Суду від 10 березня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху.

Інших доводів, які би свідчили про наявність поважних причин, які перешкодили вчасно звернутися з касаційною скаргою, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить, а тому задоволенню не підлягає.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути потерпілій ОСОБА_4 , оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити потерпілій ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року та ухвали Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 .

Касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернути потерпілій.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3