УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2025 Справа №607/12212/25 Провадження №1-кс/607/3455/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 04.04.2025 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ігровиця, Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000109 від 04.04.2025 за ознаками за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, № 2229-VIII, домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , впродовж 2024 року, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_8 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.

Так, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.06.2024 за № 607/10635/24, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у вчиненні фізичного та психологічного насильства стосовно ОСОБА_8 , а саме в тому, що 12 травня 2024 року о 17 год 00 хв ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_8 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи, наносив ляпаси в область голови та тулуба, штовхав, шарпав, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_8 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.06.2024 за № 607/10642/24, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №541438 від 12.05.2024, ОСОБА_4 щодо якого винесено терміновий заборонний припис серії АА№330898, за яким останнього заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_8 не виконав його чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В подальшому постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.07.2024 за № 607/15864/24, провадження №3/607/6951/2024 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у вчиненні фізичного та психологічного насильства стосовно ОСОБА_8 , а саме в тому, що 13 липня 2024 року о 14 год 10 хв ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме висловлював до неї словесні образи та залякування а також умисних діях фізичного характеру, що полягали у нанесенні удару рукою в голову, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_8 .

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні, протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй дружині ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно останньої, 02 квітня 2025 року близько 19:00 год перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , безпідставно розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_8 , в ході якого висловлювався нецензурною лайкою, висловлював погрози застосування фізичної сили.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_8 завдано психологічних страждань, що призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, втраті самооцінки та позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживаннях.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0000109 від 04.04.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

29.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Слідчий зазначає, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам передбачених ст.177 КПК України, а саме: п.1 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п. 3 незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні; п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а також наявність вище вказаних ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків: з`явитися за першим викликом до слідчого, прокурора або суду; повідомити слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, а також із застосуванням до нього обмежувальних заходів, передбачених ч. 6 ст. 194 КПК України в інтересах потерпілої від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, а саме: заборону перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_8 , яка постраждала від домашнього насильства; заборону наближатися на визначену відстань (не ближче ніж за 100 м.), де особа яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин, а саме за адресою: АДРЕСА_1 за місцем вчинення кримінального правопорушення; заборону листування, телефонних переговорів, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто чи через третіх осіб з потерпілою ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подане клопотання, просила його задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Також уточнила клопотання, а саме просила покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок утримуватися від спілкування із потерпілою ОСОБА_8 та свідками у даному кримінальному провадженні.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання частково, зокрема, в частині заборони підозрюваному перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 та наближатись до цього місця не ближче ніж за 100 м, оскільки це є єдиним місцем проживанням підозрюваного, а інша нерухомість де б на час дії такої заборони підозрюваний міг би проживати у останнього відсутня.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію захисника та зазначив, що дружина сама провокує його на конфлікти, хоча він намагається у будь-який спосіб її уникати, фізичної сили він до дружини не застосовував, а розгляд справ про адміністративні правопорушення, щодо нього відбувався формально, без належних доказів та рішення судів ґрунтувалося виключно на неправдивих показах його дружини. Вони з дружиною проживають в одному будинку, який є їх спільним майном, іншого житла він не має, діти проживають в однокімнатній квартирі та жити з ними він не може. Він є пенсіонером та єдиним доходом є його пенсія. Відтак просив відмовити у клопотанні прокурора в частині заборони проживати йому у будинку, який є його єдиним житлом.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Як вбачається з ст. 176 КПК України особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Виходячи зі змісту ст.179 цього ж Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження №0000109 від 04.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 29.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо своєї дружини, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: рапорт старшого інспектора чергового ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 04.04.2025; пояснення ОСОБА_8 від 04.04.2025; протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 24.04.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 05.04.2025; постанова Тернопільського міськрайонного суду в Тернопільській області від 26.06.2024 у справі № 607/10642/24, про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.06.2024 у справі № 607/10635/24 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП; постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.07.2024 у справі № 607/15864/24 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а прокурор - при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні не тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки потерпіла ОСОБА_8 , є його дружиною, а свідки в даному кримінальному провадженні йому відмові, а відтак підозрюваний може шляхом погроз схиляти останніх до дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Так само на думку слідчого судді існує і ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме, в умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо своєї дружини та раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини. За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, та вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення.

Згідно з рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» від 12.12.1991 ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування належним чином підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та є усі підстави для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 з`ясовано, що останній уродженець с. Ігровиця, Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, пенсіонер, є особою з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимий.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , приходжу до висновку, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а тому клопотання слідчого підлягає до задоволення.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону. При визначенні обсягу таких обов`язків слідчий суддя вважає, що визначені у клопотанні обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

Також, слідчий суддя вважає, що в інтересах потерпілої від злочину ОСОБА_8 , пов`язаного з домашнім насильством, на підставі ч. 6 ст. 194 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати обмежувальні заходи у виді: заборони листування, телефонних переговорів, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто чи через третіх осіб з потерпілою ОСОБА_8 .

З приводу інших заборон, які слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_4 , а саме заборони перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 та заборони наближатися на визначену відстань (не ближче ніж за 100 м.) до місця проживання ОСОБА_8 , то слідчий суддя не вбачає підстав для їх застосування, оскільки як встановлено у судовому засіданні житло за адресою: АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання підозрюваного, а доказів користування останнім іншим житлом слідчому судді не подано, відтак такі заборони можуть порушити право підозрюваного ОСОБА_4 на житло, що охоронюване Конституцією України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи;

3) утримуватися від спілкування із потерпілою ОСОБА_8 та свідками у даному кримінальному провадженні.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обмежувальні заходи, передбачені ч.6 ст.194 КПК України, а саме:

- заборону листування, телефонних переговорів, та інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто чи через третіх осіб з потерпілою ОСОБА_8 .

Встановити строк дії ухвали в частині покладення на підозрюваного обов`язків та обмежувальних заходів до 23 год. 59 хв. 29.06.2025.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 , та прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1