Справа № 203/2262/25
Провадження № 1-кс/0203/2169/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 02 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000922 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українки Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, який неодружений, малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останнього разу 13 лютого 2024 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 5 років позбавлення волі, ухвалою Дзержинського районного суду від 13 грудня 2024 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнений від покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року у зв`язку з усуненням караності діяння, вважається засудженим за цим вироком за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі пп. «а» п. 1 та пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України перераховано відбутий строк покарання за вищевказаним вироком за ч. 1 ст. 357 КК України та звільнено з ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» як такого, який фактично відбув покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі, вирок Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2022 року за ч. 5 ст. 407 КК України виконується самостійно,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2025 року під наглядом Центральної окружної прокуратури міста Дніпра за проведенням цього досудового розслідування СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, слідчий клопочить продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 03 червня 2025 року до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК Україні.

Дане клопотання, яке за формою та змістом відповідає вимогам ч. 3 ст. 199 КПК України, обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а також обставини, які слугували підставою для вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не відпали, виправдовуючи, на думку сторони обвинувачення, подальше тримання підозрюваного під вартою задля виконання завдання охорони прав та інтересів суспільства.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти клопотання слідчого тим, що підозра не обґрунтована, оскільки, як в повідомленні про підозру, так і в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу містяться розбіжності в сумі заподіяної потерпілому шкоди. Також підозрюваний та захисник посилалися на недоведеність заявлених слідчим у клопотанні ризиків, оскільки підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, так само й не має наміру впливати на свідків та вчиняти інше кримінальне правопорушення, тому просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого або застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту або ж визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши думку прокурора та слідчого, заперечення підозрюваного та його захисників, дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

03 квітня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин, що 30 березня 2024 року у період часу з 20:15 год. до 20:50 год. ОСОБА_5 , разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, перебуваючи поблизу будівлі магазину АТБ, що розташований за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 5, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, таємно заволоділи мобільним телефоном марки «Huawei Nova Lite 2017 2/16GB» чорного кольору, imei: НОМЕР_1 з сім карткою мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_2 та мобільним телефоном «Oukitel F150 B2 Pro 12/256GB Black», imei: НОМЕР_3 , які належать потерпілому ОСОБА_7 . Отримавши доступ до вищевказаних мобільних телефонів ОСОБА_5 та невстановлена особа виявили, що в телефоні встановлений додаток «Приват 24». Усвідомлюючи, що до вказаного мобільного додатку «Приват 24» можуть бути приєднані банківські рахунки, відкриті на ім`я потерпілого, на яких можуть зберігатись грошові кошти, у ОСОБА_5 та у невстановленої особи виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою групою осіб, а саме грошових коштів. У подальшому, отримавши доступ до особистого кабінету ОСОБА_7 в системі онлайн-банкінгу «Приват 24», 31 березня 2025 року ОСОБА_5 та невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, реалізуючи корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, під час дії воєнного стану, використовуючи операції вказаної системи, доступні в особистому кабінеті ОСОБА_8 , без відома останнього, у період часу з 21:34 год. 31 березня 2025 року до 07:47 год. 01 квітня 2025 року, з метою таємного заволодіння грошовими коштами, здійснили переказ грошових коштів з банківських карток № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 , емітованих АТ КБ «ПриватБанк», що належать та зареєстровані на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , на інший рахунок (не встановлений на теперішній час органом досудового розслідування) та здійснили безкарткове зняття грошових коштів в банкоматах, розташованих на території Центрального району міста Дніпра, а саме: 31.03.2025 о 21:34 год. переказ на картку на суму 20 100 грн., 31.03.2025 о 21:35 год. переказ на картку на суму 29 145 грн., 31.03.2025 о 21:44 год. на картку на суму 29 145 грн., 31.03.2025 о 22:50 год. здійснив зняття грошових коштів з банкомата на суму 5 000 грн., 31.03.2025 о 22:52 год. здійснив зняття грошових коштів з банкомата на суму 15 000 грн., 01.04.2025 о 00:17 год. переказ на картку на суму 25 125 грн., 01.04.2025 о 00:19 год. переказ на картку на суму 29 145 грн., 01.04.2025 о 00:21 год. переказ на картку на суму 25 627 грн., 01.04.2025 о 00:24 год. переказ на картку на суму 25 627 грн., 01.04.2025 о 00:32 год. переказ на картку на суму 28 140 грн., 01.04.2025 о 05:19 год. переказ на картку на суму 10 500 грн., 01.04.2025 о 05:22 год. переказ на картку на суму 3 015 грн., 01.04.2025 о 05:29 год. переказ на картку на суму 3 015 грн., 01.04.2025 о 06:16 год. розрахування в магазині АТБ за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, буд. 5, на суму 51 грн., 01.04.2025 о 06:23 год. переказ на картку на суму 1 005 грн., 01.04.2025 о 06:47 год. розрахування в магазині АТБ на суму 107 грн., 01.04.2025 о 07:52 год. здійснив зняття грошових коштів з банкомата на суму 15 000 грн., 01.04.2025 о 07:54 год. здійснив зняття грошових коштів з банкомата на суму 5 000 грн., якими ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із невстановленою особою, заволоділи та розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 376 139 грн.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 04 квітня 2025 року до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 31 травня 2025 року, з можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, тобто 242 240 грн.

Підставою застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину проти власності за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявністю ризиків за п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання продовження строку запобіжного заходу, слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до частини 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку запобіжного заходу (строку тримання під вартою), якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно, враховуючи вказані норми закону, слідчий суддя при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою не встановлює обставини обґрунтованості підозри, оскільки ці обставини входять до предмету доказування лише при застосуванні запобіжного заходу, а не під час вирішення питання його продовження, і предметом доказування у такому випадку є наявність встановлених слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу ризиків, які не зменшилися і не відпали, а тому слідчий суддя відкидає доводи підозрюваного та його захисника про відмову у задоволенні клопотання з підстав явної необґрунтованості підозри.

При цьому, посилання підозрюваного щодо невідповідності суми завданої потерпілому шкоди, слідчий суддя зазначає, що поставлена під сумнів вагомість доказів викриття ОСОБА_5 на початковому етапі розслідування дійсно може заохочувати підозрюваного до обстоювання своєї правової позиції, щонайменше з іншими менш тяжкими наслідками кримінально-правового характеру, внаслідок чого заінтересованість підозрюваного у справедливому судовому розгляді з доведенням своєї непричетності до події злочину на цій стадії провадження. Разом з тим, слідчим суддею, констатовано наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому не вправі до висунення обвинувачення наперед розв`язувати питання за п.п.1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України, а обстоювана підозрюваним позиція невинуватості підозрюваного в інкримінованому злочині підлягає ретельній перевірці, після чого прокурор вправі буде змінити обсяг підозри або прийняти інше рішення, передбачене ст. 283 КПК України.

Вирішуючи питання про наявність відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність раніше зазначених ризиків, які наразі не зменшилися та не перестали існувати.

Так, слідчий суддя приймає до уваги, що суворість міри покарання, яка загрожує на випадок можливого засудження в межах повідомленої підозри є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі, який сукупно з обставинами способу вчинення інкримінованого злочину, а також оголошеного в країні воєнного стану, проведення воєнних дій на кордонах Дніпропетровщини, та часткової окупації військами російської федерації територій на сході та півдні України, збільшує ризик переховування з переходом лінії фронту, а тому, усвідомлюючи суворість міри покарання, яка загрожує підозрюваному у вигляді реального позбавлення волі до 8 років, останній, не маючи постійного місця мешкання, роботи чи інших стримуючих від раптової зміни місця перебування факторів, може переховуватися від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про те, що наразі не зменшився та не перестав існувати ризик за п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування не зменшився та не перестав існувати й ризик за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може, як у спосіб погроз так і умовляннями впливати на потерпілого та свідків вчиненого кримінального правопорушення до надання завідомо неправдивих показів, що, як наслідок, потягне за собою можливість уникнення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальної відповідальності.

До того ж, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також, слідчий суддя вважає, що не зменшився та не перестав існувати ризик за п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, останнього разу 13 лютого 2024 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 5 років позбавлення волі, ухвалою Дзержинського районного суду від 13 грудня 2024 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнений від покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року у зв`язку з усуненням караності діяння, вважається засудженим за цим вироком за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі пп. «а» п. 1 та пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України перераховано відбутий строк покарання за вищевказаним вироком за ч. 1 ст. 357 КК України та звільнено з ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» як такого, який фактично відбув покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі, вирок Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2022 року за ч. 5 ст. 407 КК України виконується самостійно, натомість, не зважаючи на нетривалий період з часу засудження підозрюється у вчиненні нового злочину проти власності.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бекчиев проти Молдови» і «Панченко проти Росії» слідчий суддя приймає до уваги за основу не лише суворість міри покарання, яка тяжіє над ув`язненим на випадок його можливого засудження в межах повідомленої підозри, а й відсутність у підозрюваного за місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами іншого соціального зв`язку достатніх причин для стримування його від спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тоді як в умовах воєнного стану, навпаки, відсутність стримувань через розірвані соціальні зв`язки та ризик втечі тільки збільшується.

Вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

Таким чином, з огляду на ступінь тяжкості і характер повідомленої підозри, яка допускає тримання під вартою згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України з визначенням розміру застави, стороною обвинувачення з урахуванням §§ 54, 64 рішення Європейського Суду з прав людини від 06.12.2007 у справі «Попков проти Росії» (заява № 32327/06), тим не менше, переконливо продемонстрована наявність факторів обґрунтованої підозри у скоєнні тяжкого злочину за ознаками вчинені ОСОБА_5 , виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, переважаючи над правилом поваги його особистої свободи, а зміна запобіжного заходу на інший менш суворий або ж зменшення раніше визначеного розміру застави нічим не виправдана, і з метою запобігання відповідно до ст. 177 КПК України раніше встановленим процесуальним ризикам втечі та ухилення від виконання процесуальних рішень, згідно ст. 199 цього Кодексу належить постановити цю ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу в межах строків досудового розслідування на 4 дні з моменту затримання, тобто до 03 червня 2025 року, з раніше визначеним розміром застави за ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 04 квітня 2025 в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 грн.

Керуючись ст. ст. 131 , 176-178 , 193 -197, 199 КПК України , слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 02 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000922 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк досудового розслідування, додатково на 4 дні, тобто до 03 червня 2025 року, з раніше визначеною за ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2025 року заставою в розмірі 242 240 грн., тобто 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з утриманням у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Визначити строк дії ухвали до 03 червня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 17:50 год. 02 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1