Справа № 183/6701/25
№ 1-кп/183/2015/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000115 від 21.02.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чорноморка, Очаківського р-ну, Миколаївської обл., громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , з середньо спеціальною освітою, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України.

До суду 01.09.2025 р. надійшли дві заяви обвинуваченого: від 23 липня 2025 р. про відвід судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ; від 28 серпня 2025 р. про відвід судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , відвід директора цього суду і відвід всього складу суддів Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений пояснив, що підставою для відводу за його заявою від 23 липня 2025 р. він вважає, що суд не вплинув на прокурора з метою надання останнім обвинуваченому матеріалів кримінального провадження. Заяву про відвід від 28 серпня 2025 р. обвинувачений обґрунтовує тим, що він не отримав від суду відповіді на його листи.

В підготовчому судовому засіданні захисник пояснив, що заяви про відвід обвинувачений з захисником е узгоджував. Вважав, що підстав для відводу не має. Вирішення заяви залишив на розсуд суду.

Прокурор заперечував проти задоволення заяв про відвід. Пояснив, що підстав для відводу не має.

Представник потерпілого погодився з думкою прокурора.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження обвинуваченим в судовому засіданні, яке відбулося 25.07.2025 р., письмово заявлявся відвід головуючому у справі судді ОСОБА_1 .

Підставою для відводу обвинуваченим зазначалося те, що він не довіряє суду у зв`язку з відсутністю в обвинуваченого матеріалів справи.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.08.2025 р. в задоволенні заяви було відмовлено.

Що стосується заяв від 23 липня 2025 р. та від 28 серпня 2025 р. обвинуваченого про відвід головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_7 , голови суду та всього складу суду суд зазначає наступне.

У кожному кримінальному провадженні незалежність і об`єктивність судді забезпечується, серед іншого, закріпленням загального переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Згідно з частинами першою та другою статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суддя не може брати участь у справі за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1ст. 75 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Заявлені обвинуваченим відводи головуючому судді ОСОБА_1 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК України.

Наведені обвинуваченим в своїх заявах про відвід від 23 липня 2025 р. та від 28 серпня 2025 р. головуючого судді ОСОБА_1 доводи ідентичні доводам, які зазначалися обвинуваченим в його заяві про відвід 25.07.2025 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Положення ч. 4 ст. 81 КПК України не пов`язують наявність зловживання правом на відвід із особою заявника відводу. Зловживання наявне, якщо відвід заявлений з метою затягування кримінального провадження будь-ким з учасників повторно у межах одного кримінального провадження.

Щодо наявності підстав для висновку про зловживання стороною захисту правом на відвід.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості судді (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі № 127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

На переконання суду підстави заявлених обвинуваченим 01.09.2025 р. відводів є тотожними з заявою про відвід від 25.07.2025 р., а тому оскільки у даному кримінальному провадженні обвинувачений вже двічі заявляв відводи судді ОСОБА_1 , тому на переконання суду наявні ознаки зловживання обвинуваченим свого правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Зловживання правом не становить собою правопорушення, його наслідком повинно бути переважно не застосування відповідних санкцій судом, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання.

Щодо заяви про відвід судді ОСОБА_7 , голови суду та всього складу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, то суд звертає увагу, що відповідно до положень ст.ст. 75 - 82 КПК України відводу від участі у кримінальному провадженні підлягає суддя, який розглядає дане кримінальне провадження.

Суддя ОСОБА_7 , голова суду та інші судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області не розглядають дане кримінальне провадження, а тому не можуть бути відведені.

Зазначене свідчить про те, що заявлений обвинуваченим відвід судді ОСОБА_7 , голови суду та всього складу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлений на затягування розгляду кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про зловживання обвинуваченим своїм правом на відвід.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 81 КПК України, а також те, що судовий розгляд здійснюється суддею ОСОБА_1 , саме суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяви обвинуваченого ОСОБА_6 від 23 липня 2025 р. про відвід судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 та від 28 серпня 2025 р. про відвід судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , відвід директора цього суду і відвід всього складу суддів Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 02 вересня 2025 р. о 08 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1