Єдиний унікальний номер 741/2496/24
Провадження № 1-кп/741/66/25
У Х В А Л А

м. Носівка 31 липня 2025 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

встановив:

У провадженні Носівського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , якому 21 вересня 2024 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

20 червня 2025 року ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Станом на 31 липня 2025 року судове провадження на підставі зазначеного обвинувального акта судом не завершено.

У судове засідання викликалися для допиту свідки, які не з`явилися до суду.

У клопотанні до суду від 23 липня 2025 року захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, зазначив, що ОСОБА_3 вже більше десяти місяців перебуває під вартою. За цей час досудове розслідування закінчене. Речі, документи, висновки експертів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення вже перебувають на розгляді у суді. Стороною обвинувачення були допитані всі свідки, які сторона обвинувачення вважала за потрібне і жодний свідок не вказав, що їм відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, вплив ОСОБА_3 на свідків не має жодного сенсу. Що стосується можливого переховування ОСОБА_3 після звільнення з-під варти, то слід зазначити, що дані про особу ОСОБА_3 та його поведінка до затримання свідчить про інше. ОСОБА_3 раніше не судимий, будь-яких проблем із законом раніше не мав, на обліках у правоохоронних органах не значиться, є військовослужбовцем по контракту в/ч НОМЕР_1 , до затримання брав активну участь у вихованні та утриманні неповнолітнього ОСОБА_5 , та двох малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , також піклується за мамою, яка є пенсіонером. Має сталі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, а саме: до затримання ОСОБА_3 проживав по АДРЕСА_1 , на даний час за вищевказаним місцем проживання проживає дружина ОСОБА_3 . ОСОБА_8 зі своїми двома дітьми та донькою ОСОБА_3 . Таким чином, ризики, які можливо існували на думку сторони обвинувачення, на даний час уже відсутні. У судовому засіданні 28 лютого 2025 року був допитаний свідок ОСОБА_9 , який пояснив суду, що перебуває на посаді заступника командира роти з ліквідації наслідків з озброєння центру розмінування та ліквідації наслідків в/ч НОМЕР_1 . ОСОБА_3 перебуває у підпорядкуванні командира військової частини в/ч НОМЕР_1 . Зазначив, що на території зазначеної військової частини діє пропускний режим, та без відповідної перепустки на територію в/ч потрапити не можливо, у ОСОБА_3 дана перепустка відсутня. До кімнати зі зброєю доступу у ОСОБА_3 немає. Крім того зазначив, що якщо відносно ОСОБА_3 буде застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, то останньому буде заборонений доступ на територію в/ч. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2024 № 304, солдат ОСОБА_3 , сапер розмінування групи розмінування роти розмінування центру розмінування та ліквідації наслідків, з 25.09.2024 року звільнений із займаної посади та зарахований у розпорядження військової частини НОМЕР_1 , що унеможливлює вибуття ОСОБА_3 до зони проведення активних бойових дій. Відповідно до службової характеристики, ОСОБА_3 нарікань на стан виконавської дисципліни під час проходження служби від командування не мав. На критику та зауваження реагує адекватно. Виявляє повагу до командирів і старших за військовим званням. Правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання дотримується. З січня 2024 року виконував службові (бойові) завдання в ході здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи також в районі ведення бойових дій. Відповідно до характеристики на ув`язненого ОСОБА_3 , за час тримання останнього в умовах ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» вбачається, що порушення режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на профілактичних обліках не перебуває, до представників адміністрації ставиться адекватно. Соціально-корисні відносини не втрачено, останній прагне жити нормальним активним соціальним життям. Користується правом на телефонні розмови. Тобто відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 не з`явиться в судове засідання та буде вживати заходів для запобігання відправленню правосуддя.

31 липня 2025 року у судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів, мотивував це тим, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин. Строк дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою закінчується, але не зменшились і продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

31 липня 2025 року у судовому засіданні ОСОБА_3 подав письмове клопотання, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, змінити йому запобіжний захід на будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою, мотивував своє клопотання тим, що прокурор не довів наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та захисник обвинуваченого заперечували проти продовження строку тримання під вартою.

Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що на даний час відсутні ризики, які необхідні для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд визнає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує: що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину; має соціальні зв`язки; поведінку обвинуваченого у судовому засіданні, порушення порядку в залі судового засідання, прояв агресії до свідків ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ), які були допитані судом; ту обставину, що судове провадження за даним обвинувальним актом не завершено; є потреба у допиті нових свідків; є ризики, що обвинувачений буде ухилятися від суду та вчиняти тиск на свідків, а тому суд вважає, що буде доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 197, 331 КПК України, суд, -

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотань обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вороньків Бориспільського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний йому під час до судового розслідування, на шістдесят днів, тобто до 28 вересня 2025 року, включно, з утриманням у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1