Провадження №1-в/205/65/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого:

- 01.06.2023 року Добропільським міськимрайонним судом, Донецької області, за ст. 185 ч.1 КК України до 1 місяця арешту;

- 18.07.2023 року Добропільським міськимрайонним судом, Донецької області, за ст. 263 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднати невідбутий термін за вироком суду від 01.06.2023 року та остаточно призначити 3 роки позбавлення волі.

- 25.09.2023 року Добропільським міськимрайонним судом, Донецької області, за ст. 185 ч.1; 190 ч.2; 70 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднати невідбутий термін за вироком суду від 18.07.2023 року та остаточно призначити 4 роки позбавлення волі.

- 24.06.2024 року Добропільським міськимрайонним судом, Донецької областіза ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1,4 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців;

про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити заяву засудженого ОСОБА_4 частково.

Дослідивши заяву та матеріали особової справи, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно редакції ч. 3 ст. 51 КУпАП, чинної станом на час вчинення інкримінованих ОСОБА_4 діянь, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить не більше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього кодексу для відповідного року.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З викладеного вбачається, що два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2023 року, яким він засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покаранняу виді у вигляді у вигляді 1 місяця арешту.

Так, за вказаним вироком, ОСОБА_4 , визнано винуватим в тому, що він:

- 25.01.2022 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_5 на суму 586,37 гривень.

Також, ОСОБА_4 , засуджено вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.09.2023 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді - за ч.1 ст.185 КК України в вигляді 3 місяців арешту, - за ч.2 ст.190 КК України в вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання в вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання покарання за цим вироком та вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.07.2023 року, визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання в вигляді 4 років позбавлення волі.

Так, за вказаним вироком, ОСОБА_4 , визнано винуватим в тому, що він:

- 01.11.2020 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 2528 гривень 33 коп.;

- 06.02.2021 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 2195грн. 00 коп.

Крім того, ОСОБА_4 , засуджено вироком Добропільський міськрайонний суд Донецької області від 24 червня 2024 року за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1,4 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Так, за вказаним вироком, ОСОБА_4 , визнано винуватим в тому, що він:

- 15 липня 2023 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_8 на суму 1892 грн.;

- 05 вересня 2023 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_9 на суму 1200 грн.;

- 05 вересня 2023 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_9 на суму 1200 грн.;

- 04 січня 2024 року, , викрав майно належне потерпілому ОСОБА_10 на суму 637,84 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , засуджено вироком Добропільський міськрайонний суд Донецької області від 24 червня 2024 року за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.09.2023, остаточно ОСОБА_4 визначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: - за ч. 1 ст. 309 КК України у виді двох років обмеження волі; - за ч. 2 ст. 309 КК України у виді одного року позбавлення волі; - за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.09.2023 та остаточно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Так, за вказаним вироком, ОСОБА_4 , визнано винуватим в тому, що він:

- 15 липня 2023 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_8 на суму 1892 грн.;

- 05 вересня 2023 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_9 на суму 1200 грн.;

- 04 січня 2024 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_10 на суму 637,84 грн.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за ст. 185, 190 КК України, у 2020 році становила 2102 гривень; у 2021 році становила 2270 гривень;у 2022 році становила 2481 гривень; у 2023 році становила 2684 гривні; у 2024 році становила 3028 гривні.

Ураховуючи те, що вартість інкримінованого ОСОБА_4 майна, яким заволодів останній згідно з вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2023 року за епізодами: 25.01.2022 року, викрав майно на суму 586,37 гривень, є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме: 2684 гривні, відповідні діяння не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Вартість інкримінованого ОСОБА_4 майна, яким заволодів останній згідно з вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.09.2023 року за епізодами: 06.02.2021 року, викрав майно на суму 2195, 00 гривень, є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме: 2270 гривень, відповідні діяння не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Вартість інкримінованого ОСОБА_4 майна, яким заволодів останній згідно з вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2024 року за епізодами: 15 липня 2023 року, викрав майно на суму 1892 гривень, 05 вересня 2023 року, викрав на суму 1200 грн.;04 січня 2024 року, викрав майно на суму 637,84 грн. є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме: 2023 р. - 2684 гривні, 2024 р. 3028 грн. відповідні діяння не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Разом з цим, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_4 , згідно з вироком ІДобропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.09.2023 року за епізодом: 01.11.2020 року викрав майно на суму 2528 гривень, а від так, перевищує суму два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, а тому Закон України №3886-ІХ не має зворотну дію у часі щодо засудженого та не підлягає застосуванню.

Суд звертає увагу що, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX) внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), зокрема до ст. 51 КУпАП, зазначені зміни стосуються кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190 та 191 КК.

Таким чином, оскільки засуджений ОСОБА_4 згідно вироку Добропільський міськрайонний суд Донецької області від 24 червня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого . 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України вищевказаний Закон про кримінальну відповідальність не розповсюджується на вказану статтю закону України про кримінальну відповідальність, суд не знаходить матеріальних підстав для застосування положень ч. 2 ст. 74 КК.

Отже, має місце часткова декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці, вартість яких на момент вчинення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак суд дійшов висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі викладеного, керуючись Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, ст.4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України - задовольнити частково.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 червня 2023 року звільнити від призначеного покарання за ст. 185 ч.2 КК України - у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2023 року посилання на ч. 4 ст.70 КК України.

Виключити з мотивувальної частини вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2023 року посилання на епізод від: 06.02.2021 року, як таке, що не є кримінально-караним діянням.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2023 року посилання на ч. 1 ст.70 КК України.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного йому вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2023 року за ч.2 ст. 190 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2023 року за ч.1 ст.185 КК України в вигляді 3 місяців арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.07.2023 року, визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання в вигляді 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Виключити з мотивувальної частини вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2024 року посилання на епізод від: 15 липня 2023 року, 05 вересня 2023, 04 січня 2024 року, як таке, що не є кримінально-караним діянням.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного йому вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2024 року за ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2024 року посилання на ч. 1 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2024 року за ч.1 ст.309, ч.2 ст. 309 КК України в вигляді 3 роки та три місяці позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді двох років обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді одного року позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71, 72 КК України, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі та повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2023 року і вважати ОСОБА_4 засудженим до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 років 1 місяця.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення даного вироку, з 24 червня 2024 року.

В іншій частині заяви - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89) для ознайомлення засудженого та негайного виконання.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1