Справа № 164/863/25
п/с 1-в/164/331/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення у відповідність вироку відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, в частині засудження за ч.2, 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про приведення у відповідність до вимог закону про декриміналізацію вироку. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив застосувати до нього закон про декриміналізацію дрібного викрадення чужого майна.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, думку представника адміністрації установи, висновок прокурора, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2022 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, КК України, На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2021 року, призначено покарання ОСОБА_5 у виді 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково не відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2021 року 1 (один) місяць позбавлення волі, остаточно призначено покарання ОСОБА_5 до відбуття у виді 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення 21.01.202027.12.2020 крадіжки майна вартістю 4439 грн. 40 коп., вчинення крадіжки майна в період з грудня 2020-29.03.2021 вартістю 880 грн., вчинення крадіжки майна 27.02.2021-23.03.2021 вартістю 2193 грн. 06 коп.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2022 року в частині призначеного покарання ОСОБА_5 змінено, залишено призначене покарання ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2021, остаточно визначено ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, виключено з резолютивної та мотивувальної частин вироку посилання на призначення остаточного покарання ОСОБА_5 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, в решті вирок суду залишено без змін.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2021 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України на 2 роки позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 2 роки.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення 19.03.2020 викрадення майна шляхом крадіжки вартістю 474 грн. 67 коп.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2020 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1051 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2102 гривні. Станом на 1 січня 2021 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1135 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2270 гривень.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинено крадіжку майна, що мало місце 21.01.202027.12.2020, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2022 року та беручи до уваги, що вартість викраденого майна шляхом крадіжки за вказаним епізодом перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2020 рік,вказане діяння є кримінальним правопорушенням - злочином.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення у відповідність вироків до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 задовольнити частково.

Встановити такі, що підпадають під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжок засудженим ОСОБА_5 , згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2022 року, за епізодами:- грудень 2020-29.03.2021 на суму 880грн., 27.02.2021-23.03.2021 на суму 2193 грн. 06 коп.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_5 , згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2021 року, за епізодом 19.03.2020 на суму 474 грн. 67 коп.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК Українизвільнити від відбування покарання, призначеного йому вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2021 року, за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_5 діяння.

В зв?язку із звільненням ОСОБА_5 відвідбування покаранняза ч. 2 ст. 185 КК України за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2021 року то ст. 71 КК України зазначена у вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2022 року - застосуванню не підлягає.

ОСОБА_5 вважати засудженим за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2022 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 70 КК України, зміненого ухвалою Волинського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року з призначеним покаранням у виді 3 роки позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1