1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/3534/25 1-кп/335/632/2025
18 серпня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,
В провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.
18.08.2025 року в судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про визнання протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.09.2024 і додатків до протоколу схему ДТП і фототаблицю на 2 аркушах, складену слідчим Бзаровим недопустимим доказом та припинити їх дослідження в судовому засіданні. В обґрунтування клопотання посилається на наступне. По-перше, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог ч. 2 ст. 104 КПК України, взагалі не містить інформації про характеристики технічного засобу фіксації та носія інформації, які застосовував слідчий ОСОБА_9 , при проведенні вказаної процесуальної дії. Так само, фото-таблиця не містить жодних відомостей про технічні засоби, які застосовувалися для створення фотознімків. По-друге, до фототаблиці орган досудового розслідування долучив не всі фотографії, які містились там первісно. Під час відібрання пояснень у водія ОСОБА_6 слідчий користувався схемою ДТП від 02.09.2024 і доданими до неї фотографіями (зробленими ним під час проведення слідчої дії), яких на той час було більше 5, при цьому на наявних у слідчого фотографіях, якими користувався водій ОСОБА_6 при наданні пояснень, містилась фіксація всіх зазначених фактів, а саме майже повне закриття гілками та листям дерева поверхні дорожнього знаку 5.38.1 ПДР «Пішохідний перехід», та затерті розмітка 1.14.1 «Пішохідний перехід (Зебра)». В подальшому до матеріалів досудового розслідування було долучено тільки 3 фото (при цьому саме ті фото, на яких було зафіксовано вищевикладені обставини, на які посилалась сторона захисту, із матеріалів провадження зникли). По-трете. згідно п. 4 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р. (надалі Інструкція), яка діяла на момент вчинення ДТП, слідчим на схемі до протоколу огляд місця дорожньо-транспортної пригоди в обов`язковому порядку зазначаються назві об`єктів, зображених на схемі, що не було зроблено слідчим ОСОБА_9 в повному обсязі. Так, зворотня сторона схеми ДТП має чистий аркуш. Тобто схема не містить обов`язкової інформації, передбаченої вищевказаним пунктом Інструкції. Цифрові величини у вигляді замірів на схемі ДТП мають виправлення і дописування, які зроблені слідчим без застережень щодо їх внесення, що є неприпустимим. На підставі ст. 89 КПК України захисник просив визнати недопустимими вищезазначені докази та припинити їх дослідження в судовому засіданні.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали клопотання. клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.
Заслухавши доводи захисника, думку обвинувачених, які підтримала клопотання, прокурора, який просив відмовити в задоволенні клопотання з підстав необґрунтованості, потерпілої та представника потерпілої, які підтримали думку прокурора, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якого здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимим, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
У відповідності до ч. 1ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
При цьому системний аналіз ст. 89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.
Існують також умовно недопустимі докази, допустимість чи недопустимість яких визначається судом у кожному конкретному випадку в залежності від встановлених обставин кримінального провадження. Саме тому, процесуальну конструкцію "очевидна недопустимість доказу", слід розглядати крізь призму положень інституту доказового права у його нерозривному зв`язку з кримінально процесуальними правовідносинами.
Як вбачається зі змісту клопотання, як на підставу для визнання недопустимими вищезазначених доказів захисник обвинуваченого посилається на неповноту відображення інформації у протоколі та фототаблиці.
Так, заявлені в клопотанні докази, що просить визнати недопустимими захисник обвинуваченого, може бути визнаний недопустимим під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального правопорушення, шляхом дослідження цього доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.
В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні захисником, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначеного в ньому доказу.
Враховуючи, що питання допустимості доказів під час їх оцінки вирішується в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, судом не встановлено підстав очевидної недопустимості зазначеного доказу, тому клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 86, 87, 89, 350, 372 КПК України, суд
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про визнання доказу протоколу і додатків до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.09.2024 схему ДТП і фототаблицю на 2 аркушах, складену слідчим ОСОБА_9 недопустимим та припинити їх дослідження у судовому засіданні - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1