Справа № 464/4429/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/56/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року у м.Львові

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 із доповненнями захисника ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_9 ,

з участю: прокурора ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

встановила:

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1, ч.4 ст.191, ч.1, ч.3 ст.362 КК України та призначено їй покарання: за ч.1 ст.191 КК України 2 роки обмеження волі; за ч.4 ст.191 КК України позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаною із матеріальною відповідальністю строком на 1 рік; за ч.1 ст.362 КК України штраф у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч.3 ст.362 КК України позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаною із матеріальною відповідальністю строком на 1 рік.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаною із матеріальною відповідальністю строком на 1 рік.

Початок відбуття строку покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з часу звернення вироку до фактичного виконання.

Цивільний позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_9 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛІВЕРІ» матеріальну шкоду в розмірі 683 339 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду на підставі рішення № 873/7 від 28.11.2001 року, №00002143 виконавчим комітетом Калінінської районної ради м. Донецька, створено Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕЛІВЕРІ». Основними видами діяльності Товариства згідно статуту ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» від 26.04.2021 є: 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 52.10 складське господарство; 53.20 інша поштова та кур`єрська діяльність; 66.22 діяльність страхових агентів і брокерів; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.11 рекламні агентства. Юридичною адресою ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» являється м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, однією із філій ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» є склад «Львів 2», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Бузкова, 2.

ОСОБА_9 , відповідно до Наказу про прийняття на роботу №256/к від 23 липня 2012 року, призначена на посаду спеціаліста по роботі з клієнтами ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», в подальшому згідно Наказу №240/к від 01 липня 2015 року, про переведення на іншу роботу, призначена на посаду фахівця по роботі з клієнтами ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» (склад №3), та згідно Наказу №433/к від 02 листопада 2015 року, про переведення на іншу роботу, призначена на посаду фахівця по роботі з клієнтами ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» (склад №2). Відповідно до Договору про повну матеріальну відповідальність від 23 липня 2012 року, прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей, у зв`язку з чим зобов`язана дбайливо ставитись до переданих їй на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених їй матеріальних цінностей, вести облік та складати й передавати у визначеному чинним законодавством України порядку товарно грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених їй матеріальних цінностей.

Так, ОСОБА_9 , працюючи на посаді фахівця по роботі з клієнтами складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», будучи матеріально відповідальною особою, перебуваючи на робочому місці, що за адресою: м. Львів, вул. Бузкова, 2, взяла на себе обов`язки фахівця по роботі з клієнтами.

Відповідно до Посадової інструкції фахівця по роботі з клієнтами ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» передбачено, що фахівець по роботі з клієнтами зобов`язаний: 2.1. здійснювати прийом і обробку замовлень клієнтів на отримання/відправку вантажу, згідно з технологією роботи, що діє на підприємстві; 2.2. здійснювати інформування клієнтів щодо умов і термінів надання послуг, їх вартості та контроль за своєчасним та в повному обсязі оплату клієнтами; 2.3. здійснення аналізу аудиторії потенційних клієнтів, виявлення потреб клієнтів, їх рівень і спрямованість; 2.4. розробляє і дає клієнтам рекомендації і консультації по найбільш ефективному використанню діючих на підприємстві послуг; 2.5. налагоджує зворотний зв`язок з клієнтами і вивчає їх вимоги до діючих послуг, встановлює причини незадоволеності клієнтів ними, аналізує претензії клієнтів і приймає всі заходи для їх вирішення і збереження ділових зв`язків; 2.6. здійснює чітке і ввічливе обслуговування клієнтів Товариства, створює для них комфортні умови, контролює відсутність порушень правил діючих в компанії, уживати заходів по забезпеченню відсутності черг; 2.7. виконує операції з прийому, обліку і видавання готівкових грошових коштів із обов`язковим дотриманням правил, що забезпечують їх збереження; 2.8. при наявності на складі Регіонального центру Реєстратору розрахункових операцій (далі РРО): - проводить розрахункові операції через РРО; - веде книги обліку, розрахункових операцій та складання звітів про використання РРО; - в кінці кожного робочого дня, коли використовувався РРО складає денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та занесенням її до фіскальної пам`яті РРО (Z-звіт), в якому повинна бути відображена інформація про операції «службове внесення» або «службова видача», роздруковує Z-звіт і підклеює його в КОРО (книга обліку та реєстру операцій); 2.9. робить записи в касовій книзі операцій одержання і видавання готівки за кожним прибутковим касовим ордером і видатковим документом в день їх надходження або видавання; 2.10. звірення фактичної наявності грошових коштів із залишком за касовою книгою; 2.11. перевіряє накладні розходу за день зі звітом; 2.12. забезпечує схоронність готівкових грошових коштів, грошових документів та інших ввірених їй матеріальних цінностей; 2.13. не допускає поширення стороннім особам інформації, що носить репутаційний характер, складає комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Товариства; 2.14. веде встановлену документацію і підготовляє звітність у встановлений терміни та надає їх безпосередньому керівникові; 2.15. постійно працює над підвищенням свого освітнього та професійного рівня, є дисциплінованим, чітко та своєчасно виконує поставлені задачі; 2.16. виконує всі вказівки керівництва регіонального центру та функціонального керівника, що стосуються його роботи.

Так, ОСОБА_9 , в період часу з 21 по 23 лютого 2022 року, працюючи на посаді фахівця по роботі з клієнтами складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», будучи матеріально - відповідальною особою, перебуваючи на робочому місці, що за адресою: м. Львів, вул. Бузкова, 2, маючи умисел на привласнення чужого майна, яке їй було ввірене у зв`язку з виконанням покладених на неї обов`язків, а саме грошових коштів ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», діючи умисно, з метою протиправного збагачення, у невстановлений точний час доби, привласнила грошові кошти в сумі 53 888 грн., які знаходились в сейфі складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» та належали ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ». А саме, за допомогою логіну та особистого паролю доступу до програми Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline), створювала електронні квитанції про замовлення послуг на клієнтів, які фактично у вказаний час не користувалися послугами підприємства «ДЕЛІВЕРІ», після цього, шляхом відкриття двох екземплярів програми Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline), двічі скасовувала попереднє не існуюче замовлення, чим фіктивно створила надлишок балансу грошових коштів у касі. В подальшому привласнені грошовий кошти ОСОБА_9 витратила на власні потреби, чим спричинила ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» матеріальну шкоду на суму 53 888 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у привласненні та розтраті чужого майна, яке було їй ввірене, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Крім цього, у зв`язку із воєнною агресією військ російської федерації на території України указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, указом Президента України №133/22 від 14.03.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25 березня 2022 на строк 30 діб. Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 на строк 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 воєнний стан продовжено з 05 годин 30 хвилин 25 травня 2022 року на строк 90 діб. Указом Президента України №873/2022 від 17.08.2022 воєнний стан продовжено з 05 годин 30 хвилин 23 серпня 2022 року на строк 90 діб. Указом Президента України №2738/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 року воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 на строк 90 діб до 19 лютого 2023 року. Указом Президента України №2915/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 на строк 90 діб до 20 травня 2023 року. Указом Президента України №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 на строк 90 діб до 18 серпня 2023 року.

Так, ОСОБА_9 , в період часу з 02 по 31 січня 2023 року, працюючи на посаді фахівця по роботі з клієнтами складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», будучи матеріально - відповідальною особою, перебуваючи на робочому місці, що за адресою: м. Львів, вул. Бузкова, 2 маючи умисел на привласнення чужого майна, яке їй було ввірене у зв`язку з виконанням покладених на неї обов`язків, а саме грошових коштів ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», діючи умисно, повторно, з метою протиправного збагачення, у невстановлений точний час доби, в умовах воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», привласнила грошові кошти в сумі 164 851 грн., які знаходились в сейфі складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» та належали ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ». А саме, за допомогою логіну та особистого паролю доступу до програми Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline), створювала електронні квитанції про замовлення послуг на клієнтів, які фактично у вказаний час не користувалися послугами підприємства «ДЕЛІВЕРІ», після цього, шляхом відкриття двох екземплярів програми Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline), двічі скасовувала попереднє не існуюче замовлення, чим фіктивно створила надлишок балансу грошових коштів у касі. В подальшому привласнені грошовий кошти ОСОБА_9 витратила на власні потреби, чим спричинила ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» матеріальну шкоду на суму 164 851 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у привласненні та розтраті чужого майна, яке було їй ввірене, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.191 КК України.

Крім цього, ОСОБА_9 , в період часу з 01 по 28 лютого 2023 року, працюючи на посаді фахівця по роботі з клієнтами складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», будучи матеріально - відповідальною особою, перебуваючи на робочому місці, що за адресою: м. Львів, вул. Бузкова, 2 маючи умисел на привласнення чужого майна, яке їй було ввірене у зв`язку з виконанням покладених на неї обов`язків, а саме грошових коштів ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», діючи умисно, повторно, з метою протиправного збагачення, у невстановлений точний час доби, в умовах воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», привласнила грошові кошти в сумі 175 794 грн., які знаходились в сейфі складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», та належали ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ». А саме, за допомогою логіну та особистого паролю доступу до програми Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline), створювала електронні квитанції про замовлення послуг на клієнтів, які фактично у вказаний час не користувалися послугами підприємства «ДЕЛІВЕРІ», після цього, шляхом відкриття двох екземплярів програми Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline), двічі скасовувала попереднє не існуюче замовлення, чим фіктивно створила надлишок балансу грошових коштів у касі. В подальшому привласнені грошовий кошти ОСОБА_9 витратила на власні потреби, чим спричинила ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» матеріальну шкоду на суму 175 794 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у привласненні та розтраті чужого майна, яке було їй ввірене, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.191 КК України.

Крім цього, ОСОБА_9 , в період часу з 01 по 30 березня 2023 року, працюючи на посаді фахівця по роботі з клієнтами складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», будучи матеріально - відповідальною особою, перебуваючи на робочому місці, що за адресою: м. Львів, вул. Бузкова, 2 маючи умисел на привласнення чужого майна, яке їй було ввірене у зв`язку з виконанням покладених на неї обов`язків, а саме грошових коштів ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», діючи умисно, повторно, з метою протиправного збагачення, у невстановлений точний час доби, в умовах воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», привласнила грошові кошти в сумі 288 806 грн., які знаходились в сейфі складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», та належали ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ». А саме, за допомогою логіну та особистого паролю доступу до програми Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline), створювала електронні квитанції про замовлення послуг на клієнтів, які фактично у вказаний час не користувалися послугами підприємства «ДЕЛІВЕРІ», після цього, шляхом відкриття двох екземплярів програми Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline), двічі скасовувала попереднє не існуюче замовлення, чим фіктивно створила надлишок балансу грошових коштів у касі. В подальшому привласнені грошові кошти ОСОБА_9 витратила на власні потреби, чим спричинила ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» матеріальну шкоду на суму 288 806 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у привласненні та розтраті чужого майна, яке було їй ввірене, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.191 КК України.

Крім цього, ОСОБА_9 , працюючи на посаді фахівця по роботі з клієнтами складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», будучи матеріально - відповідальною особою, перебуваючи в приміщенні складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Бузкова, 2, діючи умисно, з метою прикриття своєї злочинної діяльності, маючи право доступу та особистий пароль доступу до системи мережевого комп`ютерного програмного забезпечення Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline) ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», можливість вносити відомості до системи про наявний баланс грошових коштів у відділенні, в період часу з 21 по 23 лютого 2022 року, у невстановлений точний час доби, ввійшла під своїм логіном і паролем в мережеве комп`ютерне програмне забезпечення Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline), де несанкціоновано внесла зміни в інформацію, яка в ній оброблюється, а саме, створила електронні квитанції про замовлення послуг на клієнтів, які фактично у вказаний час не користувались послугами підприємства «ДЕЛІВЕРІ», після чого, шляхом відкриття двох екземплярів програми Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline) двічі скасовувала попереднє не існуюче замовлення, чим фіктивно створила надлишок балансу грошових коштів у касі на загальну суму 53 888 грн., що надало їй можливість заволодіти коштами підприємства на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в електронно обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.362 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_9 , працюючи на посаді фахівця по роботі з клієнтами складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», будучи матеріально - відповідальною особою, перебуваючи в приміщенні складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Бузкова, 2, діючи умисно, з метою прикриття своєї злочинної діяльності, маючи право доступу та особистий пароль доступу до системи мережевого комп`ютерного програмного забезпечення Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline) ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», можливість вносити відомості до системи про наявний баланс грошових коштів у відділенні, в період часу з 02 по 31 січня 2023 року, у невстановлений точний час доби, ввійшла під своїм логіном і паролем в мережеве комп`ютерне програмне забезпечення Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline), де несанкціоновано внесла зміни в інформацію, яка в ній оброблюється, а саме, створила електронні квитанції про замовлення послуг на клієнтів, які фактично у вказаний час не користувались послугами підприємства «ДЕЛІВЕРІ», після чого, шляхом відкриття двох екземплярів програми Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline) двічі скасовувала попереднє не існуюче замовлення, чим фіктивно створила надлишок балансу грошових коштів у касі на загальну суму 164 851 грн., що надало їй можливість заволодіти коштами підприємства на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в електронно обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, вчиненого повторно, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.362 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_9 , працюючи на посаді фахівця по роботі з клієнтами складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», будучи матеріально - відповідальною особою, перебуваючи в приміщенні складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Бузкова, 2, діючи умисно, з метою прикриття своєї злочинної діяльності, маючи право доступу та особистий пароль доступу до системи мережевого комп`ютерного програмного забезпечення Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline) ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», можливість вносити відомості до системи про наявний баланс грошових коштів у відділенні, в період часу з 01 по 28 лютого 2023 року, у невстановлений точний час доби, ввійшла під своїм логіном і паролем в мережеве комп`ютерне програмне забезпечення Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline), де несанкціоновано внесла зміни в інформацію, яка в ній оброблюється, а саме, створила електронні квитанції про замовлення послуг на клієнтів, які фактично у вказаний час не користувались послугами підприємства «ДЕЛІВЕРІ», після чого, шляхом відкриття двох екземплярів програми Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline) двічі скасовувала попереднє не існуюче замовлення, чим фіктивно створила надлишок балансу грошових коштів у касі на загальну суму 175 794 грн., що надало їй можливість заволодіти коштами підприємства на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в електронно обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, вчиненого повторно, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.362 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_9 , працюючи на посаді фахівця по роботі з клієнтами складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», будучи матеріально - відповідальною особою, перебуваючи в приміщенні складу «Львів 2» ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Бузкова, 2, діючи умисно, з метою прикриття своєї злочинної діяльності, маючи право доступу та особистий пароль доступу до системи мережевого комп`ютерного програмного забезпечення Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline) ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ», можливість вносити відомості до системи про наявний баланс грошових коштів у відділенні, в період часу з 01 по 30 березня 2023 року, у невстановлений точний час доби, ввійшла під своїм логіном і паролем в мережеве комп`ютерне програмне забезпечення Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline), де несанкціоновано внесла зміни в інформацію, яка в ній оброблюється, а саме, створила електронні квитанції про замовлення послуг на клієнтів, які фактично у вказаний час не користувались послугами підприємства «ДЕЛІВЕРІ», після чого, шляхом відкриття двох екземплярів програми Microsoft Dynamics CRM в частині «Delivery Client» (Offline) двічі скасовувала попереднє не існуюче замовлення, чим фіктивно створила надлишок балансу грошових коштів у касі на загальну суму 288 806 грн., що надало їй можливість заволодіти коштами підприємства на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в електронно обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, вчиненого повторно, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.362 КК України.

На вказаний вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок у частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 191, ч.4 ст.191, ч.1 ст. 362, ч.3 ст.362 КК України та призначити їй покарання: за ч.1 ст.191 КК України 2 роки обмеження волі; за ч.4 ст.191 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язаною із матеріальною відповідальністю строком на 2 роки; за ч.1 ст.362 КК України штраф у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч.3 ст.362 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язаною із матеріальною відповідальністю строком на 1 рік.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язаною із матеріальною відповідальністю строком на 2 роки.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається, що при призначенні обвинуваченій покарання місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Так, прокурор вказує, що місцевий суд визначив обвинуваченій остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, хоча призначив їй за ч. 4 ст. 191 КК України та за ч. 3 ст. 362 КК України однакові за видом та розміром додаткові покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаною із матеріальною відповідальністю строком на 1 рік, які з огляду на положення ч. 1 ст. 70 КК України та роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судоми кримінального покарання» не підлягають поглинанню, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей.

Крім цього, прокурор звертає увагу, що обвинувачена вчиняла кримінальні правопорушення протягом тривалого часу, заподіяну шкоду не відшкодувала, а тому за ч. 4 ст. 191 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язаною із матеріальною відповідальністю їй слід призначити на строк 2 роки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити оскаржуваний вирок та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_9 від відбування призначеного їй покарання з випробуванням.

На підтримку своїх вимог захисник покликається на суворість вироку щодо ОСОБА_9 . Покликається на наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Вказує, що обвинувачена є особою молодого віку, раніше не судима, незаміжня та самостійно виховує малолітню дитину.

Також захисник звертає увагу на позицію учасників провадження, зокрема прокурора, які просили про застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.

Вважає, що звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

До вказаної апеляційної скарги сторони захисту захисник ОСОБА_8 подав доповнення, у яких просить змінити оскаржуваний вирок та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_9 від відбування призначеного їй покарання з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ч. 3 ст. 55, ст. 77 КК України, строк додаткового покарання ОСОБА_9 рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Вказує на наявність додаткових обставин, які пом`якшують покарання, а саме те, що вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою відбулось внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. Обвинувачена є одинокою матір`ю, яка самостійно виховує та забезпечує шестирічного сина, біологічний батько якого покинув обвинувачену ще до його народження і ніколи не барв участь у вихованні дитини. Крім цього, син обвинуваченої має вроджену ваду серця, і за наслідками останній медичних обстежень рекомендовано оперативне втручання на серці з встановленням імпланта.

Звертає увагу, що на час подачі цих доповнень, ОСОБА_9 частково відшкодувала заподіяну ТОВ «Делівері» шкоду, а саме 147 500 грн. Також, покликається, що на даний час обвинувачена працевлаштована, а відтак у неї з`явилась можливість для подальшого відшкодування заподіяної нею шкоди.

Також захисник покликається на дані досудової доповіді, згідно якої ймовірність вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення є середнім, а ризик небезпеки для суспільства низький.

Зазначає про відсутність у вироку висновків суду щодо неможливості виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

Крім цього, покликається на стан здоров`я обвинуваченої, у якої раніше було виявлено доброякісну пухлину головного мозку, у зв`язку із чим вона потребує регулярного безперешкодного спеціалізованого медичного обстеження. Також акцентує на позитивній характеристиці обвинуваченої.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив таку задоволити, з наведених у ній мотивів. Апеляційну скаргу захисника заперечив як безпідставну та необґрунтовану.

Представник потерпілого підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечив апеляційні вимоги сторони захисту.

Обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу сторони захисту із доповненнями, навівши аналогічні доводи, та просили таку задоволити. Апеляційну скаргу прокурора частково підтримали щодо збільшення строку додаткового покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація її дій, в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Перевіривши апеляційні доводи сторін обвинувачення та захисту щодо призначеного обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, колегія суддів встановила наступне.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно поданих у справі апеляційних скарг покарання, призначене обвинуваченій за ч. 1 ст. 191 КК України у виді 2 років обмеження волі сторонами провадження не оскаржується, однак колегія суддів визнає, що таке покарання не відповідає вимогам КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Згідно наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження, обвинувачена ОСОБА_9 має дитину, віком до 14-ти років, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 42, т.2).

Отже, обвинуваченій ОСОБА_9 , з огляду на положення ч. 3 ст. 61 КК України, за ч. 1 ст. 191 КК України не могло бути призначено покарання у виді обмеження волі.

Санкцією ч. 1 ст. 191 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до чотирьох років, або позбавлення волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Як передбачено положеннями ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що обвинуваченій ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, слід призначити покарання у межах санкції даної статті, а саме у виді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України.

Згідно оскаржуваного вироку місцевий визначив обвинуваченій ОСОБА_9 остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, хоча призначив їй за ч. 4 ст. 191 КК України та за ч. 3 ст. 362 КК України однакові за видом та розміром додаткові покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаною із матеріальною відповідальністю строком на 1 рік, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити новий вирок.

Згідно із п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний вирок у частині призначення обвинуваченій ОСОБА_9 покарання слід скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України, та призначити їй покарання: за ч.1 ст.191 КК України штраф у розмір три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч.4 ст.191 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю строком на 2 роки; за ч.1 ст.362 КК України штраф у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч.3 ст.362 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю строком на 1 рік.

Остаточне покарання ОСОБА_9 слід визначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю строком на 2 роки.

Перевіривши доводи сторони захисту щодо можливості звільнення обвинуваченої на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів приходить до таких висновків.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Згідно ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до Примітки ст. 45 КК України корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 366-2, 366-3 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні, зокрема, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 КК та ч. 4 ст. 191 КК, а саме у привласненні та розтраті чужого майна, яке було їй ввірене, та у привласненні та розтраті чужого майна, яке було їй ввірене, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто без ознак вчинення цих кримінальних правопорушень шляхом зловживання службовим становищем.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно матеріалів справи місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_9 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Однак, колегія суддів з таким висновком не погоджується.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_9 покарання місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які класифікуються як кримінальні проступки та тяжкі злочини, дані про особу винної, яка раніше не судима, незаміжня, її молодий вік, відсутність у неї міцних соціальних зв`язків, не працевлаштована, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, не відшкодувала заподіяну шкоду, дані досудової доповіді, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Разом з тим, вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, місцевий суд залишив поза увагою факт наявності у обвинуваченої малолітньої дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.01.2019 (а.с. 42, т.2).

При цьому, апеляцційний суд враховує надані при апеляційному розгляді стороною захисту медичні документи, згідно яких син обвинуваченої ОСОБА_12 , 2019 р.н., має вроджену ваду серця, і згідно даних ультразвукового обстеження від 09.06.2025 йому рекомендовано ендоваскулярне закриття ВАП, потребує окклюдера для проведення втручання.

Крім цього, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок місцевого суду про відсутність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків. У своєму рішенні місцевий суд не навів жодних мотивів на обґрунтування такого висновку.

Водночас згідно матеріалів справи обвинувачена має постійне місце проживання та малолітню дитину, і згідно наданої характеристики з місця проживання обвинуваченої ОСОБА_9 , остання характеризується як позитивна, неконфліктна та цінна людина, перебуває у доброзичливих відносинах з сусідами та завжди готова прийти на допомогу.

Також колегія суддів враховує, що згідно представлених стороною захисту квитанцій обвинувачена ОСОБА_9 на даний час частково відшкодувала заподіяну ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» шкоду, шляхом перерахування на рахунок потерпілого грошових коштів на загальну суму 147500 грн.. Під час апеляційного розгляду захисник надав ще один фінансовий документ про перерахування ТзОВ «ДЕЛІВЕРІ» в рахунок відшкодування заподіяної шкоди на суму 81000 грн., таким чином загальна сума відшкодованої ОСОБА_9 шкоди на сьогодення становить 228500 грн..

Апеляційні доводи захисника про те, що на даний час обвинувачена працевлаштована, а відтак у неї з`явилась можливість для подальшого відшкодування заподіяної нею шкоди, підтверджуються наданою копією наказу № 1 від 15.01.2025 ФОП ОСОБА_13 , згідно якої ОСОБА_9 з 16.01.2025 прийнята на посаду водія транспортних засобів з оплатою праці згідно штатного розпису.

Крім цього, колегія суддів бере до уваги і дані про стан здоров`я обвинуваченої, а саме наявність у неї ознак мікроаденоми гіпофіза (дані МРТ гіпофізу з контрастуванням від 08.06.2025).

Також, колегія суддів вважає, що місцевий суд, хоча і покликався на дані досудової доповіді, однак належним чином не врахував такі при призначенні обвинуваченій покарання.

Як зазначено у висновку, наведеному у досудовій доповіді органу пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої ОСОБА_9 , її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе без ізоляції від суспільства (а.с.83-84, т.1).

Отже, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень та конкретні обставини справи, дані про особу винної, яка вину визнала, раніше не судима, незаміжня, її молодий вік, має постійне місце проживання, на даний час працевлаштована, стан її здоров`я та стан здоров`я її малолітнього сина, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття, часткове відшкодування заподіяної шкоди, наявність на утриманні малолітньої дитини, - ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також колегія суддів враховує дані досудової доповіді, згідно якої виправлення обвинуваченої ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому, колегія суддів враховує відсутність даних про негативну посткримінальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_9 .

Наведені вище обставини у своїй сукупності спонукають апеляційний суд прийти до переконання, що ОСОБА_9 на даний час не становить підвищеної суспільної небезпеки, а тому надалі досягнення мети її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою впродовж трьохрічного іспитового строку, що передбачено законом.

З урахуванням викладених вище обставин кримінального провадження, даних про особу винної, яка на даний час не представляє підвищеної суспільної небезпеки, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_9 без відбування призначеного їй основного покарання у виді позбавлення волі й звільнення її на підставі ст.75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком та з покладенням на обвинувачену обов`язків, визначених ст.76 КК України.

Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченій на підставі ч. 1 ст.70 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю строком на 2 роки із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням із встановленим іспитовим строком в 3 роки буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, а відтак буде досягнуто, передбачену ст.50 КК України, мету покарання.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413, 420, ч.15 ст. 615 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 із доповненнями захисника ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_9 у частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.191, ч.4 ст.191, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України, та призначити їй покарання:

за ч.1 ст.191 КК України штраф у розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

за ч.4 ст.191 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю строком на 2 (два) роки;

за ч.1 ст.362 КК України штраф у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

за ч.3 ст.362 КК України 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю три роки.

Згідно п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 3 ст.55 КК України строк відбування додаткового покарання у виді двох років позбавлення права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю ОСОБА_9 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: