ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання- ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

слідчого - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження (ЄРДР №0004200 від 06.12.2024) за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 липня 2025 року стосовно підозрюваного ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

Водночас підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 27 серпня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання в суді першої інстанції слідчим суддею прийнято рішення про доцільність застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підстав вважати, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків - немає.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурором подано апеляційну скаргу в якій він вважає оскаржене судове рішення незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що слідчим суддею безпідставно застосовано стосовно ОСОБА_8 надто м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки незважаючи на наявність постійного місця проживання підозрюваний тривалий час не з`являвся на виклик слідчого і лише 30.07.2025 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. Разом з тим, подання документів у відповідні територіальні органи ТЦК та СП для надання ОСОБА_8 відстрочки від мобілізації для проходження військової служби не тотожне наданню такої відстрочки у встановленому порядку.

Просить оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з правом внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора та слідчого, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, апеляційний суд доходить наступного висновку з огляду на таке.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею правильно встановлено і це відповідає матеріалам провадження, що в СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № №0004200 від 06.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , якому 27.06.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні згаданого вище кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, яким слідчий суддя дав належну правову оцінку.

Отже, враховуючи обсяг відомостей кримінального провадження, колегія суддів вбачає, що вони об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, а також наявності у матеріалах провадження доказів, які формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 до вчинення певних протиправних дій.

На думку колегії суддів слідчий суддя належним чином оцінив всі обставини, передбачені діючим законодавством, та дійшов обґрунтованого висновку про недостатність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрав останньому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Апеляційний суд вивчивши матеріали клопотання погоджується з висновком слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність застосування стосовно ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання, на думку колегії суддів, існуючих ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, повністю достатньо застосування такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт і, з цим на даному етапі досудового розслідування повністю погоджується апеляційний суд.

При цьому, апеляційна скарга прокурора не містить обґрунтованих підстав необхідності застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, окрім самого факту заперечення рішення слідчого судді. Відсутні й відомості, що на момент апеляційного розгляду з`явилися нові ризики, які б виправдовували тримання під вартою ОСОБА_8 , а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування за умови перебування підозрюваного під домашнім арештом.

Таким чином, прокурором не доведено, що ризики, вказані в клопотанні слідчого, виправдовують обмеження свободи (тримання під вартою) підозрюваного, не надано й реальних фактичних даних, котрі із певною вірогідністю давали б підстави стверджувати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Зокрема, на думку колегії суддів, цілодобовий домашній арешт є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та буде достатньою мірою для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зважаючи на наведене, доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновків, викладених в ухвалі слідчого судді, та не дають законних підстав для зміни обраного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на будь-який інший запобіжний захід.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновків, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тому підлягає залишенню без змін

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 липня 2025 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді