Справа №718/1754/25
Провадження №1-кп/718/75/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2025 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 08.05.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Валява, Кіцманського району, Чернівецької області, українця за національністю, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовозобов`язаного, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

07.05.2025 близько 23:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого словесного конфлікту зі співмешканкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи кримінально каране значення своїх дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень взяв до рук міні-косу, яка знаходилася на підлозі, та наніс один удар в область правої ноги ОСОБА_5 .

У результаті умисних противоправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді різано-рваної рани верхньої третини правої гомілки з пошкодженням литкового м`яза та геморагічного шоку важкого ступеня, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження - наніс умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Позиція учасників провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 121 КК України - визнав повністю. Показав, що дійсно 07.05.2025 біля 23 години перебував в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання в АДРЕСА_2 . Між ним та потерпілою виник побутовий конфлікт, в ході якого він взяв до рук міні-косу, яка знаходилася на підлозі, та наніс один удар в область правої ноги ОСОБА_5 . Показав, що намагався зупинити кровотечу, перев`язав рану та викликав швидку.

У вчиненому щиро розкаявся, усвідомив протиправність своїх дій. У судових дебатах та в останньому слові просив суворо не карати. Зауважив, що з потерпілою примирились. Запевнила суд , що подібних вчинків не вчинятиме. З часу події 07.05.2025 спільно з ОСОБА_5 не проживають.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 07.05.2025 близько 23:00 між нею та обвинуваченим виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_3 наніс їй удар міні-косою в область ноги. Пояснила, що обвинуваченого вибачила та просить суд суворо його не карати.

Прокурор у судовому засідання, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, вказала на необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст..ст.75,76 КК України. Крім того, просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальні заходи, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, з покладенням на нього обов`язків, оскільки злочин пов`язаний із вчиненням домашнього насильства між колишніми співмешканцями. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_3 залишити до набранням вироком законної сили.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України доведена повністю.

Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, за обставин наведених у вироку.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 121 КК України, оскільки останній завдав умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , небезпечне для життя в момент заподіяння.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 суд установив, що останній не судимий, розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місце проживання характеризується добре, не працює, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом F 10.0.

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч.1 ст. 121 КК України.

При цьому, суд виходить як із суспільної небезпеки вчиненого, наявності пом`якшуючих покарання обставин, приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, яке буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Крім того, оскільки кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим стосовно співмешканки, тобто є таким, що пов`язане з домашнім насильством, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 за наслідками вчиненого ним правопорушення є кривдником, а потерпіла постраждалою особою від домашнього насильства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", згідно якого "Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі", а "Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі".

Тому,суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 , як кривднику, необхідно призначити обмежувальні заходи що передбачені ст. 91-1 КК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів.

Враховуючи вчинення ОСОБА_3 правопорушення по відношенню до потерпілої - його співмешканки ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; заборона наближатись на визначену відстань (100 метрів) до місця, де особа , яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку із роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб, направлення для проходження програми для кривдників, на строк 3 (три) місяці.

Суд вважає, що такі обмежувальні заходи із покладенням обов`язку будуть сприяти виправленню обвинуваченого та покращенню психологічного здоров`я потерпілої ОСОБА_5 ..

Мотиви інших рішень.

Раніше застосований запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням обов`язків за ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання стосовно речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальні заходи, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.91-1 КК України строком на 3 (три) місяці:

- заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

- заборона наближатись на визначену відстань (100 метрів) до місця, де особа , яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку із роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

- заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

-направлення для проходження програми для кривдників.

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1КК України або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, тягне за собою кримінальну відповідальність за статтею 309-1 КК України.

Копія вироку в частині виконання обмежувальних заходів обвинуваченим ОСОБА_3 підлягає направленню до ВП №2 (м.Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області та до Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, як органу місцевого самоврядування.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.06.2025 у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч.5ст.194 КПК України - залишити до набрання вироком законної сили. (м.к.п. 116-118)

Після набрання вироком законної сили речові докази, а саме:

- косу з металевим лезом зі слідами речовини бурого кольору, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області знищити.

- магнітний носій DVD-диск «DVD-R Alerus 4,7 GB», на якому наявний файл під назвою: «.506785» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя: ОСОБА_1