провадження № 1-кс/294/291/25
справа № 294/1152/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Чуднів

Слідчий суддя Чуднівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містить охоронювану законом таємницю за матеріалами кримінального провадження за №0000166 від 02.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2024 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містить охоронювану законом таємницю за матеріалами кримінального провадження за № 0000166 від 02.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в період з 08 години 01.06.2024 по 18 год 02.06.2024 невстановлена особа перебуваючи по вул. Молодіжній в с. Будичани, Житомирського району Житомирської області шляхом вільного доступу демонтувала та таємно викрала 2 електродвигуни.

За даним фактом СВ ВП №5 ГУНП у Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000166 від 02.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

З метою встановлення осіб, причетних до скоєння вищевказаного злочину, на місці скоєного злочину та в місцях можливого перебування злочинця, було проведено радіотехнічне обстеження та встановлено відомості базових станцій операторів телекомунікацій ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за кодом сукупності базових станцій (далі - LАС) та ідентифікаційними параметрами секторів базових станцій (далі CID).

Під час досудового розслідування у слідства виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться в операторів мобільного зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме роздруківок з`єднань мобільних базових терміналів, які працювали в зоні дії вище вказаних станцій за період часу з 20 год.00 хв. 01.06.2024 по 08. год.00 хв. 02.06.2024, з наданням виду, дати , часу, тривалості з`єднання, номера абонента «А» IMEI «А», номера абонента «Б», LAC, CID, азимут базової станції і адреси розташування перерахованих базових станцій, в тому числі з урахуванням номерів нульової тривалості, з яких виходили на зв`язок власники мобільних терміналів за адресами:

1)Житомирська область, Житомирський район, с. Будичани, вул. Бричника ( в`їзд в с. Будичани (МЗС);

2)с. Романівка, перехрестя вул. 40-річчя Перемоги, вул. Першотравнева, Житомирський район;

3)АДРЕСА_1 , з с. Будичани Житомирського району (МРЗ);

4)в`їзд в село Вільшанка, Житомирського району;

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явились про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте їх неявка не є перешкодою для розгляду клопотання по суті.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по матеріалах, наданих органами досудового розслідування приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Виходячи зі змісту клопотання слід дійти висновку, що перевірка інформації по з`єднанням кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг є фактично збір інформації щодо конфіденційних даних щодо широкого кола осіб, які в певний час знаходились в межах дії базових станцій оператора телекомунікаційних послуг. Проте вільний збір такої інформації, що містить охоронювану законом таємницю, не дозволений в загальному порядку, та він є захищеним від стороннього вільного доступу нормами як національного законодавства так і міжнародними нормами права.

Так, згідно з Конституцією України людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19).

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Зазначеним вимогам Конституції України кореспондують положення законодавства України, якими передбачено, що: збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абзац другий частини першої статті 302 Цивільного кодексу України.

Так, у статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію.

У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (стаття 8).

За Цивільним кодексом України зміст права на недоторканність особистого і сімейного життя як одного з видів особистого немайнового права полягає в тому, що фізична особа вільно, на власний розсуд визначає свою поведінку у сфері свого приватного життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб та має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя (статті 270, 271, 301 ЦК України). А відповідно до ч.3 ст.269 ЦК України фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Особистим життям фізичної особи є її поведінка у сфері особистісних, сімейних, побутових, інтимних, товариських, професійних, ділових та інших стосунків поза межами суспільної діяльності, яка здійснюється, зокрема, під час виконання особою функцій держави або органів місцевого самоврядування.

Інформацією про фізичну особу є відомості чи сукупність відомостей про таку особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (частина перша статті 11 Закону України про інформацію).

За порядком доступу інформація поділяється на відкриту та з обмеженим доступом (ч.1 ст. 20 Закону України про інформацію).

Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (ч.1, ч.2 ст. 21 ЗУ Про інформацію).

В своєму рішенні по справі за конституційним поданням ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України, Конституційний Суд України зазначає, що системний аналіз положень частин першої, другої статті 24, частини першої статті 32 Конституції України дає підстави вважати, що реалізація права на недоторканність особистого і сімейного життя гарантується кожній особі незалежно від статі, політичних, майнових, соціальних, мовних чи інших ознак, а також статусу публічної особи, зокрема державного службовця, державного чи громадського діяча, який відіграє певну роль у політичній, економічній, соціальній, культурній або іншій сфері державного та суспільного життя.

Таким чином, Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Даючи офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 32 Конституції України в системному зв`язку з частиною другою статті 34 цієї Конституції, Конституційний Суд України дійшов висновку, що збирання, зберігання, використання та поширення державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням в її особисте та сімейне життя, яке допускається винятково у визначених законом випадках і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (Рішення КСУ від 20.01.2012 р. Справа №1-9/2012).

Відповідно до п.6 ч.2 ст.160 КПК України у клопотанні слідчого зокрема зазначається можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить зокрема інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Згідно з ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених ч.5 цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч.6 ст.163 КПК України).

Приймаючи до уваги вищезазначені норми законодавства, враховуючі що в спосіб, запропонований слідчим в клопотанні збирання конфіденційної інформації щодо необмеженого кола осіб є порушенням прав людини, беручі до уваги що слідчим не доведено неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, а також не надано доказів про те, що збирання такої інформації обумовлено інтересами національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, не вбачається законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.159-164, 166 КПК України, рішенням КСУ від 20.01.2012 р. справа №1-9/2012, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Загальною декларацією прав людини 1948 року, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_6