Пересипський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кс/523/5253/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 та заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду скаргу останньої особи на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0003080 від 07 серпня 2025 року, за ознаками ч.1 ст.367 КК України,

в с т а н о в и в:

20 серпня 2025 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 07 серпня 2025 року про відмову у визнанні першої особи потерпілим в кримінальному провадженні №0003080 від 07 серпня 2025 року, за ознаками ч.1 ст.367 КК України, розпочатому за його заявою щодо можливого невчинення співробітниками УПП в Одеській області превентивних дій.

Скаржник зазначає, що став обізнаним з оскаржуваним рішенням слідчого лише 18 серпня 2025 року, що не спростовано слідчим, у зв`язку із чим необхідно визнати, що заявником дотримано десяти денний строк звернення із скаргою до слідчого судді.

Дослідивши скаргу з додатками, отримавши пояснення ОСОБА_4 в її підтримку, а також заперечення проти скарги слідчого, слідчий суддя дійшов наступного.

Як вбачається із первинної заяви про злочин від 30 липня 2025 року ОСОБА_4 зазначає про вчинення працівниками органу соціального захисту населення відмови у прийнятті його заяви, поданої в реалізацію прав його дітей з інвалідністю, із одночасним застосуванням щодо нього фізичного контакту та відставлення стільця, на який він намагався присісти.

Із змісту мотивувальної частини ухвали слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2025 року (із розгляду скарги на бездіяльність, пов`язану із невнесенням відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) вбачається отримання від ОСОБА_4 пояснень про те, що працівники відділу соціального захисту намагалися забрати з-під нього стілець, коли він намагався на нього сісти, із силою тиснули пальцем в плече, що для нього було дуже чутливо, оскільки він має проблеми із здоров`ям. Резолютивна частина зазначеного судового рішення містить дані про задоволення скарги та зобов`язання службових осіб органу досудового розслідування внести відомості за заявою ОСОБА_4 про злочин від 30 липня 2025 року до ЄРДР. При цьому жодного рішення про можливе визнання чи зобов`язання визнати заявника ОСОБА_4 потерпілим в такому кримінальному провадженні слідчим суддею не приймалося.

Відповідно до витягу із ЄРДР, на підставі вищезазначеної ухвали слідчого судді, розпочато кримінальне провадження №0003080 від 07 серпня 2025 року, за ознаками ч.1 ст.367 КК України.

В письмових заявах від 07 серпня 2025 року та 12 серпня 2025 року ОСОБА_4 просить орган досудового розслідування сприяти йому у невідкладному виконанні вищезазначеної ухвали слідчого судді та визнати його потерпілим, без будь-якої одночасної конкретизації спричиненої йому шкоди.

В чинному судовому засіданні ОСОБА_4 додатково пояснює, що надання статусу потерпілого в кримінальному провадженні №0003080 від 07 серпня 2025 року, за ознаками ч.1 ст.367 КК України, дозволить належним чином реалізовувати законні права та інтереси його дітей з інвалідністю, нехтування якими з боку працівників органу соціального захисту населення, призвело до спричинення дітям шкоди.

Постановою слідчого ОСОБА_5 від 07 серпня 2025 року було прийнято рішення про відмову ОСОБА_4 у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0003080 від 07 серпня 2025 року, за ознаками ч.1 ст.367 КК України, що фактично обґрунтовано відсутністю доказів, які б підтверджували спричинення заявнику моральної або матеріальної шкоди та надали б можливість дійти об`єктивного висновку про завдання йому такої шкоди.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням слідчого, заявник у змісті скарги та усних поясненнях посилається про первинне зазначення в заяві про злочин на обставини порушення його законних інтересів, а також законних інтересів його дітей, чиї права він відстоює.

Відповідно до положень ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, є завдання цим діянням істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Істотною шкодою, що охороняється законом, вважається шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, якщо йдеться про матеріальні збитки (п.3 Примітки до ст.364 КК України).

Верховний Суд України у постанові від 27 жовтня 2016 року №5-99 кс16 виклав правову позицію, яка полягає у тому, що диспозиція ч.1 ст.364 і ч.1 ст.365 КК, якими передбачено відповідальність за заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або громадським чи державним інтересам, чи інтересам юридичних осіб, може становити не лише майнову шкоду, а й включати прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування (як істотна шкода може враховуватися будь-яка за характером шкода, якщо вона піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру).

Слідчий суддя зазначає, що в період часу з 30 липня 2025 року до 07 серпня 2025 року, а також до часу постановлення даного судового рішення ОСОБА_4 не було надано слідчому чи слідчому судді жодного документа чи іншого доказу, які б підтверджували спричинення заявнику шкоди та надали б можливість дійти об`єктивного висновку про завдання йому її в істотному розмірі.

З урахуванням викладеного слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для скасування оскаржуваного рішення слідчого.

Керуючись ст.ст.55,303-309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 07 серпня 2025 року про відмову у визнанні першої особи потерпілим в кримінальному провадженні №0003080 від 07 серпня 2025 року, за ознаками ч.1 ст.367 КК України, розпочатому за його заявою щодо можливого невчинення співробітниками УПП в Одеській області превентивних дій - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1