Справа № 752/6469/25
Провадження № 1-кс/752/3453/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000008, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання у якому прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 просить накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 16.04.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон моделі Iphone марки 14 ProMax, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , сірого кольору, який належить ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчою групою слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000008 від 05.01.2024, щодо запровадження протиправного механізму привласнення бюджетних коштів службовими особами Комунального некомерційного підприємства «Київський міський пологовий будинок № 3» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) під час закупівлі медичних виробів, медичного обладнання та лікарських засобів, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протиправний механізм полягає у тому, що співробітники КНП «КМПБ № 3», які відповідають за процедуру проведення тендерних закупівель, перед їх проведенням, інформують представників постачальників медичних виробів, медичного обладнання та лікарських засобів перед оголошенням закупівлі.

В свою чергу, представники компанії постачальника розробляють технічні завдання та медико-технічні вимоги для майбутніх закупівель, обмежуючи коло учасників, та передають їх уповноваженим особам на закупівлі пологового будинку.

При цьому, представники постачальника проводять консультування уповноважених осіб на закупівлі КНП «КМПБ № 3» щодо деталей майбутніх договорів на поставку, зокрема узгоджують вигідні ціни, строки поставки, консультують посадових осіб щодо юридичних аспектів проведення тендерної закупівлі, схиляють їх до штучного завищення очікуваної вартості закупівлі, що призводить до формування високих цін на обладнання та створює хибне враження про економію (30-40%).

У подальшому, реалізовуючи спільний злочинний умисел на заволодіння бюджетними коштами шляхом зловживання службовим становищем, представники КНП «КМПБ № 3» визнають переможцем та укладають договори на поставку медичних виробів та медичного обладнання з єдиним можливим представником.

Крім того, службові особи КНП «КМПБ № 3» систематично вступають у злочинну змову з представниками фармвиробників або дистриб`юторами, зокрема, формують тендерну документацію під лікарські засоби конкретної торгової марки, у тому числі з внесенням до технічного завдання «ексклюзивного» препарату, який виробляється виключно від фармвиробника (з яким вони вступили у змову), що у подальшому забезпечує беззаперечну перемогу єдиному можливому учаснику тендерної закупівлі.

Таким чином, фактичну ціну лікарського засобу штучно завищено понад граничних меж, передбачених Постановою КМУ від 17.10.2008 № 955 «Про заходи щодо стабілізації цін на лікарські засоби», що створює умови для розтрати та заволодіння бюджетними коштами.

Так, службові особи КНП «КМПБ № 3» звернулись до ТОВ «ОЛФОМЕД», з яким у керівництва КНП «КМПБ № 3» була попередня домовленість, з проханням розробити медико-технічні вимоги та технічні завдання для предметів майбутніх закупівель, та в подальшому дане ТОВ було визнано переможцем у закупівлі UA-2023-02-01-006770-а, на постачання операційних світильників двох-купольних на загальну суму

2 млн. грн.

При цьому, представники ТОВ «ОЛФОМЕД» сформували ряд дискримінаційних вимог, які суттєво звузили конкуренцію та не допустили до торгів представників відомих світових виробників, які можуть поставити товар за значно меншими цінами.

В результаті таких дій, переможцем закупівлі стало ТОВ «ОЛФОМЕД», з яким керівництво КНП «КМПБ № 3» вступило в злочинну змову, уклавши договір № 21 на закупівлю медичного обладнання від 23.02.2023, а отриманні кошти розподілились між всіма учасниками протиправної схеми.

Таким чином, службові особи КНП «КМПБ № 3» вступивши у злочинну змову з керівництвом ТОВ «ОЛФОМЕД», використовуючи свій вплив, забезпечили надання перемоги у вищевказаній закупівлі підприємству, з метою подальшого отримання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів та розподілу між учасниками протиправної схеми.

Крім того, службові особи КНП «КМПБ № 3», з метою власного збагачення, запровадили ще один протиправний механізм виведення бюджетних коштів, шляхом їх нарахування в якості заробітних плат та премій офіційно працевлаштованим працівникам КНП «КМПБ № 3», які фактично не здійснювали трудову діяльність на підприємстві.

Слідством встановлено, що сума нарахованих заробітних плат та премій осіб, які були офіційно працевлаштовані, зокрема, в господарчо-обслуговуючому відділі КНП «КМПБ № 3», проте фактично не здійснювали трудову діяльність, з 2018 по 22 рік становить близько 1,5 млн. грн.

Вподальшому, вищевказані грошові кошти щомісячно знімались із зарплатних карткових рахунків зазначених працівників та розподілялись між учасниками протиправної схеми.

Розпорядженням Київського міського голови ОСОБА_5 № 1294 від 27.12.2024 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київської міської ради від 12 грудня 2024 року № 455/10263 «Про реорганізацію Комунального некомерційного підприємства «Київський міський пологовий будинок № 3» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального некомерційного підприємства «Дитяча клінічна лікарня № 3 Солом`янського району міста Києва» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)», вирішено утворити комісію з реорганізації КНП «КМПБ № 3» шляхом приєднання до КНП «Київська міська клінічна лікарня № 5»; завершити заходи з реорганізації КНП «КМПБ № 3» до 25 квітня 2025 року.

16.04.2025, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2025 у справі № 752/6469/25, провадження № 1-кс/752/2506/25, за місцем проживання ОСОБА_4 , який був директором КНП «КМПБ № 3», за адресою: АДРЕСА_1, проведено обшук в ході якого серед іншого було вилучено мобільний телефон Iphone марки 14 ProMax, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , сірого кольору, який вважається тимчасово вилученим майном.

Прокурор зазначає, що вилучений під час обшуку мобільний телефон є доказом фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за №0000008 від 05.01.2024, тому постановою слідчого від 16.04.2025 мобільний телефон моделі Iphone марки 14 ProMax, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Метою арешту майна є збереження речових доказів, а також забезпечення можливої конфіскації майна та заявленого в подальшому цивільного позову.

На підставі зазначеного прокурор просив про задоволення клопотання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити. У клопотанні зазначив, що метою арешту майна є збереження речових доказів.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Від представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи без участі власника майна та його представника, проти задоволення клопотання заперечив.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчою групою слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000008 від 05.01.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

16.04.2025, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2025 у справі № 752/6469/25, провадження № 1-кс/752/2506/25, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого серед іншого було вилучено мобільний телефон Iphone марки 14 ProMax, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , сірого кольору.

Постановою слідчого від 16.04.2025 вилучений під час обшуку мобільний телефон Iphone марки 14 ProMax визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, що підтверджується копією постанови.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, щовилучений під час обшуку мобільний телефон містить чи може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена прокурором у клопотанні мета щодо збереження речових доказів може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Прокурором доведено, що вищезазначене вилучене під час обшуку майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має значення речового доказу для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження, може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про арешт майна з метою збереження речових доказів підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене під час проведення 16.04.2025 обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон моделі Iphone марки 14 ProMax, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , сірого кольору.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1