04.07.2025 Єдиний унікальний номер 205/5304/24
1-кп/205/749/25
Новокодацький районний суд міста Дніпра
Провадження № 1-кп/205/749/25 Справа № 205/5304/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000201 від 11.04.2024 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, має середню освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз:

- 10.09.2024 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2024 року близько 21 години 20 хвилин, ОСОБА_3 знаходився у будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник на побутовому ґрунті словесний конфлікт з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , 07.04.2024, приблизно о 21 годині 30 хвилин (більш точний час під час судового розгляду не встановлено), перебуваючи в тому ж місці та знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_6 взяв останню своєю правою рукою за волосся та потягнув до кухні будинку, під час чого наніс не менше п`яти ударів своєю лівою рукою у область голови. Після цього ОСОБА_3 , тримаючи правою рукою ОСОБА_6 за волосся, потягнув останню на подвір`я будинку та відпустив волосся. Не зупинившись на досягнутому ОСОБА_3 , тримаючи у правій руці предмет схожий на лезо ножа, наніс ріжучий удар в область лівої щоки ОСОБА_6 та почав наносити хаотичні удари руками та ногами у область голови, тулубу, рук, ніг ОСОБА_6 , яких було не менше п`яти, чим спричинив останній тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи у вигляді: колото-різаної рани лівої щоки, що спричинена від дії одного удару плоского колючо-ріжучого предмету типу клинка ножа; семи саден: обличчя, правого передпліччя; дев`ятнадцяти синців: голови, обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, що спричинені від дії не менш 19 ударів тупого (тупих) твердого предмету (предметів). Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК за ознаками заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, від надання детальних пояснень відмовився та суду пояснив, що в обвинувальному акті усі обставини вчинення ним кримінального правопорушення викладені правильно.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, що не перешкоджає проведенню подальшого судового розгляду за відсутності потерпілої.

Положеннями ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій (Постанова ККС ВС від 03.08.2023 у справі №281/181/21).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежить дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Так, суд, допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та підтвердив викладені у обвинувальному акті обставини, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належить до категорії кримінальних проступків, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 раніше судимий, визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, має постійне місце мешкання та реєстрації.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК, суд відносить рецидив кримінальних правопорушень та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та обставини його вчинення, рівень його суспільної небезпеки, вказані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття, а також обставини, що обтяжують покарання - рецидив кримінальних правопорушень та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, яке буде відповідати вимогам статей 50, 65 КК України і буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати принципам індивідуалізації та співмірності покарання.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відтак, оскільки кримінальне правопорушення за цим вироком обвинувачений ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року, у суду наявні матеріальні підстави для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК.

З урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК та застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК, зарахувавши у строк остаточного покарання, частково відбуте ОСОБА_3 покарання за попереднім вироком

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В строк відбуття остаточного покарання ОСОБА_3 зарахувати частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року з 22 квітня 2024 року по день набрання цим вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1