ВИРОК

Іменем України

05.06.2025 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000161 від 22.03.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця - стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше засудженого, востаннє: 24.02.2025 вироком Залізничного районного суду міста Львова за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в :

Солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», із наступними змінами та доповненнями, згідно якого заборонено незаконний обіг наркотичних засобів та психотропних речовин, не маючи на це спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту, протягом року після засудження вироком Залізничного районного суду міста Львова від 24.02.2025 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин.

Так, ОСОБА_4 22.03.2025 приблизно о 17:20 год. по вул. Академіка Сахарова, 21 в м. Львові, знайшов (придбав) поблизу вищевказаного будинку прозорий полімерний пакет із герметизуючою застібкою та смугою фіолетового кольору з кристалічною речовиною білого кольору, а саме психотропною речовиною - PVP.

При цьому, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що вказана речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено РVР, діючи умисно, вирішив її незаконно придбати, шляхом привласнення знахідки та в подальшому зберігати для власного вживання без мети збуту. Для цього, ОСОБА_4 поклав прозорий полімерний пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору на зовнішню частину своєї сумки, розмістивши його під шевроном, який знаходився на його наплічній сумці.

В подальшому, 22.03.2025 близько о 17:35 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Академіка Сахарова, 21 у м. Львові, був виявлений працівниками Національної поліції України, які здійснювали патрулювання на території Франківського району м. Львова, після чого викликано слідчо-оперативну групу Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області, яким ОСОБА_4 в період з часу з 18:08 год. по 18:13 год. добровільно видав з наплічної сумки, яку мав при собі, вищевказану психотропну речовину, яка містилася у прозорому полімерному пакеті із герметизуючою застібкою та смугою фіолетового кольору.

У виявленій та вилученій у ОСОБА_4 кристалічній речовині білого кольору, яка знаходиться у прозорому полімерному пакеті із герметизуючою застібкою та смугою фіолетового кольору виявлено PVP (1-феніл,-2-піролідин,-1-іл-пентан-1-он), який згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000, відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна маса PVP, яка вилучена ОСОБА_4 становить 0,2694 грама.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснив необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно з ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто вчинив незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після його засудження за ч.2 ст.309 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, за допомогою до лікаря-психіатра КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не звертався, на обліку в КНП ЛОР «Львівської обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває та має статус учасника бойових дій.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини і щире каяття, сприяння слідству та суду у розкритті злочину та встановлення істини по справі.

У відповідності до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Підстави для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.

Крім того, санкція ч.2 ст.309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових необхідним та достатнім для злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому, слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин, у виді одного року два місяці позбавлення волі, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, при цьому враховуючи особливості й обставини вчиненого кримінального правопорушення, форму вини, мотиви і мету вчинення злочину, спосіб та стадію його вчинення, поведінку обвинуваченого до та після вчинення неправомірних дій та саму особу обвинуваченого.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як убачається з роз`яснень п.п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Згідно з правовим висновком, що міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 (справа №766/39/17), при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Так, судом встановлено, що згідно із останнім вироком Залізничного районного суду міста Львова від 24.02.2025 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2024 року та призначено остаточне покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Відтак, обвинуваченому слід визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, приєднавши частково до призначеного покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.02.2025.

Запобіжний захід не обирався та арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 326, 349, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.02.2025, та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Витрати, пов`язані із залученням експерта у зв`язку з проведенням експертизи в сумі 3183,60 гривень стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави.

Речовий доказ згідно постанови від 31.03.2025 про визнання речових доказів та долучення до матеріалів кримінального провадження, а саме кристалічну речовину білого кольору, яка міститься в полімерному пакеті (6060244), що є наркотичною речовиною PVP, масою 0,2694 грама/квитанція №00402 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №0000161 від 22.03.2025, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1