Справа № 161/8414/25
Провадження № 1-кп/161/973/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 06 травня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого - cудді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 02 березня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дубляни Жовківського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», судимий 26.10.2023 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ст.126-1 КК України, призначено покарання у виді громадських робіт на строк 220 (двісті двадцять) годин, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком суду та за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.09.2023, визначено до відбуття остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин, та на підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосовано обмежувальні заходи, з покладенням обов`язку пройти програму для кривдників строком 2 (два) місяці; окрім того, 31.10.2024 до Луцького міськрайонного суду Волинської області скеровано обвинувальний акт за ч.1 ст.122, ст.126-1 КК України,

-у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 N? 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та N? 69/2022 «Про загальну мобілізацію» солдата ОСОБА_2 зараховано на службу за призовом у воєнний час для комплектування військової частини НОМЕР_1 із числа мобілізованих, які прибули з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 333 від 02.12.2024 солдата ОСОБА_2 призначено на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов?язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, солдат ОСОБА_2 під час проходження військової служби у Збройних Силах України в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2024 року у справі №161/23148/24 ОСОБА_2 видано обмежувальний припис, строком на шість місяців, яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього наступні обмеження:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання ОСОБА_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також місць часткового відвідування, де вона розумно і передбачувано може перебувати;

- заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з ОСОБА_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Однак, ОСОБА_2 , перебуваючи у м. Луцьк Волинської області, будучи належним чином ознайомленим із рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2024 року, діючи умисно, з метою невиконання тимчасових обмежень (приписів), визначених вищевказаним рішенням суду, яке згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання рішення, використовуючи номери мобільних телефонів НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , починаючи з 25 січня 2025 року по 27 січня 2025 року систематично здійснював телефонні дзвінки та писав «СМС» повідомлення потерпілій ОСОБА_3 , не усунувши перешкоди у забороні вести телефонні переговори, або контактувати з потерпілою ОСОБА_3 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, чим порушив та не виконав вимоги обмежувального припису.

Внаслідок таких дій ОСОБА_2 , заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, ОСОБА_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, а саме в умисному невиконанні обмежувального припису.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання до суду про розгляд обвинувального акту щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчиненого ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1ст. 394 КПК України, та за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 подав до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Потерпіла ОСОБА_3 подала суду заяву про розгляд справи у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1ст. 394 КПК України.

Таким чином, встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акта та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченогост.390-1 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані досудовим слідством за ст. 390-1 КК України, за ознакою умисного невиконання обмежувального припису.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, там і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_2 повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся у скоєному, має постійне місце проживання та реєстрації, враховуючи інформацію про його стан здоров`я, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, однак перебував на стаціонарному лікуванні у 2022 році у Центрі терапії залежностей КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцька» з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності».

Окрім цього, суд враховує те, що ОСОБА_2 засуджений вироком Луцького міськрайонного суду від 26.10.2023 року за ст.126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 220 ( двісті двадцять) годин, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком суду та за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.09.2023, визначено до відбуття остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 240 ( двісті сорок) годин, та на підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосовано обмежувальні заходи, з покладенням обов`язку пройти програму для кривдників на строк 2 (два) місяці, яке ним не відбуте.

Тому, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду. Відповідно до статті 72 КК України одному дню пробаційного нагляду відповідає 4 години громадських робіт, тобто ОСОБА_2 не відбув покарання у виді 240 годин громадських робіт, що становить 60 днів пробаційного нагляду.

Разом з цим, відповідно до вимог ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Враховуючи систематичність вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства по відношенню до потерпілої ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_2 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме: направити ОСОБА_2 для проходження програми для кривдників на строк три місяці.

Суд вважає, що такі обмежувальні заходи, із покладенням обов`язку, будуть сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої ОСОБА_3 .

На думку суду, призначене судом покарання та обмежувальні заходи є необхідними і достатніми для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 302, 370, 374, 376, 381, 382, 394, 395, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КК України до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду від 26.10.2023 року та призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців пробаційного нагляду.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України зобов`язати ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_2 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників строком 3 (три) місяці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1