печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000559 від 26.03.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

21.03.2025 о 19 год. 02 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», із подальшими змінами, внесеними згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», востаннє № 4220-ІХ від 06 лютого 2025 року, зайшов до приміщення магазину «СІЛЬПО», що розташовано за адресою: м. Київ, вулиця Академіка Філатова, 7, де у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не може перешкодити, вважаючи, що його дії залишаться непомітними, ОСОБА_4 взяв зі столу, розміщеному у приміщенні одного з відділів магазину «СІЛЬПО», що за адресою: м. Київ, вул. Академіка Філатова, 7 термінал збору даних «ZEBRA TC26BK 32 Gb» вартістю 13 322 (тринадцять тисяч триста двадцять дві) грн. 00 коп. до рук.

21.03.2025 о 19 год. 23 хв. з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з корисливих спонукань, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_4 покинув приміщення магазину «СІЛЬПО», що за адресою: м. Київ, вул. Академіка Філатова, 7, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши матеріальної шкоди ТОВ «СІЛЬПО ФУД» () на суму 13 322 (тринадцять тисяч триста двадцять дві) грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, підтвердив місце, спосіб, час, мету вчинення злочину. Щиро кається, до скоєного ставиться осудно в свою сторону.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останнім змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив визнати винним ОСОБА_4 та призначити покарання у розмірі 5 років позбавлення волі, звільнивши останнього на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 роки.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо покарання поклався на розсуд суду.

З урахуванням думки присутніх учасників справи, відсутності цивільного позову, суд постановив проводити судовий розгляд за відсутності потерпілого, його представника.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, а також його посткримінальну поведінку, та повернення майна потерпілому.

Крім того суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 - пенсіонер, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, дає критичну оцінку своїм діям.

Стороною обвинувачення не надано суду жодних відомостей, що обвинувачений до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення мав девіантну поведінку.

Так, санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим тяжкого злочину.

З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що полягає у викривальних показах. Доказів тому, що злочин вчинено у зв`язку з скрутним матеріальним становищем суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючи його данні, його вік, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, відшкодування шкоди, відсутність цивільного позову, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини свідчать про можливість призначення покарання з іспитовим строком, оскільки на думку суду, перевиховання ОСОБА_4 ще можливе без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади, що виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Зазначене у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про доцільність застосування до ОСОБА_4 положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком в один рік з визначенням відповідних обов`язків судом, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати вимогам закону та особі винного.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

В ході досудового розслідування та у суді потерпілим цивільний позов заявлено не було.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 370, 374, 393-395, 532 КПК України, ст. ст. 65-66, 75-76, ч. 4 ст. 185 КК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обраховувати починаючи з 12 червня 2025 року.

Речові докази:

- DVD-R диск, із записаними а ньому відеозаписами з камер відеонагляду, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Академіка Філатова, 7, приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- термінал для збору даних «Zebra», який було повернуто потерпілому, - залишити потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на:

- експертизу №СЕ-19/111-25/21138-ТВвід 09.04.2025 у сумі 1 591, 80 грн.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1