ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 630/767/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/886/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційними скаргами захисників підозрюваного ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 04.07.2025, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 03 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000060 від 08 травня 2025 року, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» на період досудового розслідування, але не більше 60 (шістдесяти) днів, тобто до 30 серпня 2025 року включно.

Крім того, встановлено для ОСОБА_6 заставу в розмірі 700000 (сімсот тисяч) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Вимоги апеляційних скарг, з узагальненими доводами осіб, які їх подали.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисники підозрюваного адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, які містять прохання про скасування ухвали і постановлення нової, якою вони просять або обрати стосовно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, або визначити мінімальний розмір застави.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначають, що в ухвалі слідчого судді не було зазначено якими саме доказами обумовлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і не вказано чому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Наголошують на тому, що стороною обвинувачення не було надано жодних належних та допустимих доказів, які давали б підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Просять звернути увагу на те, що підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце мешкання, стійкі соціальні зв`язки: родину, зокрема п`ятеро дітей трьох рідних доньок неповнолітню ОСОБА_10 , 2009 року народження, малолітніх ОСОБА_11 , 2016 року народження, ОСОБА_12 , 2021 року народження, та двох доньок дружини, яка не працює, так як доглядає за дітьми, батьків-пенсіонерів, зокрема вісімдесятирічну матір, які є інвалідами та потребують постійного догляду.

Таким чином, захисники вважають, що слідчий суддя не надав оцінку всім обставинам справи, які належить врахувати при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, зазначають, що визначений розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, так як, крім зазначеного, він не працює, джерел постійного доходу не має, за нотаріальним договором кожен тиждень перераховує своїй колишній дружині аліменти у сумі 4500 грн. на двох дітей.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні був присутній захисник ОСОБА_7 , який підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити.

За допомогою відеоконференції брав участь підозрюваний ОСОБА_6 , який наполягав на задоволенні апеляційних скарг своїх захисників.

Прокурор про дату та час розгляду апеляційних скарг був повідомлений належним чином. Від останнього жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, не надходило. На особистій участі він також не наполягав.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, а також те, що захисник та підозрюваний не заперечували проти розгляду апеляційних скарг без участі прокурора, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності вказаної особи.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, думку підозрюваного, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Слідчого відділу відділення поліції №2 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 08 травня 2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлений в ході проведення досудового розслідування місце та час, діючи за попередньою змовою в групі із невстановленими на теперішній час особами, розробив злочинну схему отримання неправомірної вигоди від громадян України, для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме шляхом здійснення впливу на лікарів КНП «Міська поліклініка №17» ХМР щодо видачі висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, на посадових осіб структурних підрозділів Мереф`янської міської ради, зокрема співробітників КУ «Мереф`янський центр надання соціальних послуг», які за результатами фіктивного обстеження місця проживання особи, яка потребує догляду, надають відповідний акт на користь заявника, який у свою чергу вже є законною підставою для отримання відстрочки від військової служби, а саме у зв`язку з здійсненням постійного догляду за особою, яка цього потребує, а також на посадових осіб РТЦК та СП щодо видачі військового посвідчення, проходження військово-лікарської комісії, зняття із розшуку особи в єдиному державному реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», а також прийняття рішення про надання відстрочки від мобілізації на підставі висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі та відповідної довідки уповноваженого органу.

Так, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, шляхом створення штучних умов для надання йому неправомірної вигоди, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, разом із невстановленими на теперішній час особами, у невстановлений в ході проведення досудового розслідування місце та час, в ході особистого спілкування із ОСОБА_13 , дізнавшись про те, що останньому необхідно пройти військово-лікарську комісію, повідомив ОСОБА_13 про те, що він зможе зробити для нього висновок військово-лікарської комісії та бронювання, шляхом його працевлаштування в організаціях державної та комунальної власності, у зв`язку із тим, що проходження військово-лікарської комісії без подальшого отримання відстрочки від мобілізації призведе до мобілізації ОСОБА_13 до лав ЗСУ.

В ході наступної зустрічі, яка відбулась 15 травня 2025 року приблизно о 16-30 год., поблизу магазину «Наш Край», що розташований за адресою: Харківська область, с.Солоницівка, вул.Слобожанська, ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_13 , що замість працевлаштування зробить йому медичні документи, які будуть підтверджувати необхідність здійснення ним постійного догляду за своєю дружиною, що у свою чергу надасть можливість отримати відстрочку від військової служби, і такі послуги для ОСОБА_13 будуть коштувати 8500 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_6 створив для ОСОБА_13 штучні умови, за яких останній був вимушений надати ОСОБА_6 неправомірну вигоду задля отримання відстрочки від військової служби, створивши впевненість у своїх діях, а саме реальності впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі із невстановленими на теперішній час особами, в ході зустрічі з ОСОБА_13 03 червня 2025 року приблизно о 12-30 год., поблизу магазину «Наш Край», що розташований за адресою: Харківська область, с.Солоницівка, вул.Слобожанська, отримав від останнього частину з оголошеної ним вартості послуг з оформлення відстрочки від мобілізації, а саме грошові кошти у сумі 4000 доларів США.

В подальшому, 12 червня 2025 року ОСОБА_6 надіслав ОСОБА_13 у мобільному додатку WhatsApp підготовлені документи для оформлення відстрочки від мобілізації, а саме висновок лікарсько-консультативної комісії №302 від 29 травня 2025 року, виданий КНП «Міська поліклініка № 17» ХМР, відповідно до якого дружина ОСОБА_13 за станом здоров`я потребує постійного догляду; висновок №302/А про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 29 травня 2025 року відносно дружини ОСОБА_13 , акт №254 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 12 червня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_13 здійснює догляд за своєю дружиною, за адресою АДРЕСА_1 , а також дві довідки від 01 червня 2025 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до яких ОСОБА_13 разом зі своєю дружиною мешкають за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі із невстановленою на теперішній час особою, в ході зустрічі з ОСОБА_13 17 червня 2025 року приблизно о 13-15 год., поблизу магазину «Наш Край», що розташований за адресою: Харківська область, с.Солоницівка, вул.Слобожанська, отримав від останнього частину з оголошеної ним вартості послуг з оформлення відстрочки від мобілізації, а саме грошові кошти у сумі 2000 доларів США.

Разом з цим, в ході зазначеної зустрічі ОСОБА_6 з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, повідомив ОСОБА_13 , що документи по оформленню відстрочки від військової служби будуть готові на протязі тижня, а щодо проходження ВЛК ОСОБА_6 зазначив, що у разі необхідності він самостійно разом зі свідком поїде до ТЦК та прискорить процес проходження військово-лікарської комісії за один день. Окрім цього, по спливу трьохмісячного строку відстрочки від проходження військової служби у ОСОБА_13 буде можливість продовжити її необмежену кількість разів за 2000 гривень.

19 червня 2025 року ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі із невстановленими на теперішній час особами, на транспортному засобі Volkswagen Tiguan, чорного кольору, з номерними знаками НОМЕР_1 , відвіз ОСОБА_13 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де останнім було подано заяву про постановку на військовий облік та про отримання військового квитка.

У подальшому 23 червня 2025 року ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі із невстановленими на теперішній час особами, знову на транспортному засобі Volkswagen Tiguan, чорного кольору, з номерними знаками НОМЕР_1 , відвіз ОСОБА_13 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де останньому було виписано постанову про адміністративне правопорушення, за несвоєчасне оновлення військово-облікових документів, а також надано направлення на проходження військово-лікарської комісії.

Після успішного проходження військово-лікарської комісії, а також сплати штрафу за несвоєчасне оновлення військово-облікових документів, 26 червня 2025 року ОСОБА_6 знову на транспортному засобі Volkswagen Tiguan, чорного кольору, з номерними знаками НОМЕР_1 , відвіз ОСОБА_13 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де ним було передано співробітнику військкомату висновок ВЛК, квитанцію, щодо сплати штрафу, висновок лікарсько-консультативної комісії №302 від 29 травня 2025 року, виданий КНП «Міська поліклініка №17» ХМР, акт №254 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 12 червня 2025 року, копію свого ідентифікаційного коду та паспорту громадянина України, особисті фотокартки, а також подано заяву про отримання відстрочки від військової служби. Разом з цим, на наступний день, ОСОБА_13 було отримано у ІНФОРМАЦІЯ_3 військовий квиток.

02 липня 2025 року приблизно о 10-30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу магазину «Наш Край», що розташований за адресою: Харківська область, с-ще Солоницівка, вулиця Слобожанська, 9, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди та особистого збагачення, діючи умисно, за попередньою змовою в групі із невстановленою на теперішній час особою, в ході особистої зустрічі з ОСОБА_13 отримав від нього останню частину суми неправомірну вигоди, а саме 2500 доларів США. А всього ОСОБА_6 вимагав та в подальшому отримав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду в сумі 8500 доларів США.

02 липня 2025 року о 10-34 год., безпосередньо після отримання другої частини неправомірної вигоди у сумі 2500 доларів США, у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, ОСОБА_6 було затримано.

02 липня 2025 року ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, а саме одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою групою осіб.

Враховуючи це, 04 липня 2025 року до Люботинського міського суду Харківської області надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_14 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , зпосиланням на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній, та наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий послалася на зібрані під час досудового розслідування матеріали, як окремо, так і всі у сукупності, а саме: заяву ОСОБА_13 від 08 травня 2025 року, протоколи допитів від 09 травня 2025 року, від 12 травня 2025 року, від 19 травня 2025 року, від 04 червня 2025 року, від 16 червня 2025 року, від 17 червня 2025 року, від 19 червня 2025 року, від 03 липня 2025 року в якості свідка ОСОБА_13 , протоколи оглядів, копіювання та вручення грошових коштів від 03 червня 2025 року, від 17 червня 2025 року, від 02 липня 2025 року, протокол від 02 липня 2025 року про затримання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , як особи, яку застали під час вчинення злочину.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов до висновку про недоведеність ризиків, передбачених п.п.2,4 ч.1 ст.177 КПК України, за наявності тих доводів, які вказані у клопотанні.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційних скарг вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, який не має судимостей, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, не виключена можливість переховування останнього від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Разом з цим, наявність у підозрюваного сім`ї, малолітніх і неповнолітніх дітей на утриманні, не є перешкодою для зміни місця проживання чи навіть виїзду підозрюваного під час воєнного стану за межі України. Саме наявність у підозрюваного статусу багатодітного батька, і офіційно наданої йому відстрочки від мобілізації, можуть бути використані підозрюваним як підстава для безперешкодного виїзду за кордон України, оскільки це передбачено Правилами перетинання державного кордону громадянами України.

Враховуючи, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань та дослідження їх судом, а ОСОБА_6 має реальну можливість впливати на вказаних осіб у даному кримінальному провадженні, в тому числі на тих, яким відомо про вчинення кримінального правопорушення, не можна виключати можливість такого впливу підозрюваного на останніх з метою зміни їх свідчень на свою користь.

Разом з цим колегія суддів погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, підозрюваний не має офіційного джерела прибутків і місця роботи, а дії, які органом досудового розслідування кваліфіковано як кримінальне правопорушення, вчинялися з метою отримання власної вигоди. А тому не виключено, що підозрюваний може продовжити вчинення інших кримінальних правопорушень, пов`язаних зі зловживанням впливом на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, при прийнятті відповідних рішень.

Крім того, слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, але, враховуючи вищевикладене, було зроблено вмотивований висновок про те, що обґрунтованість підозри у вчиненні злочину на даному етапі розслідування не дозволяє застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

У зв`язку з викладеним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, а саме одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою групою осіб, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому доводи апеляційної скарги адвоката про можливість застосування щодо ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Разом з цим, визначаючи розмір застави, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог ч.4 ст.182 КПК України.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК).

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (частина 5 статті 182 КПК).

Так, зі структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №.42440/06). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява №12050/ 04, § 79). У рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. Czech Republic від 25.04.2000 (заява №31315/96, § 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

У той же час не можна допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Колегія суддів звертає увагу, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан обвинуваченого; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу обвинуваченого; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» обвинуваченого; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, щиро розкаюється у вчиненому, просить вибачення за свої дії. Крім того, він має місце реєстрації та проживання, стійкі соціальні зв`язки: родину, зокрема п`ятеро дітей трьох рідних доньок неповнолітню ОСОБА_10 , 2009 року народження, малолітніх ОСОБА_11 , 2016 року народження, ОСОБА_12 , 2021 року народження, та двох доньок дружини, яка не працює, так як доглядає за дітьми та матір`ю похилого віку, батьків-пенсіонерів, які є інвалідами та потребують постійного догляду, брата, який є військовослужбовцем.

Крім того, сторона захисту надала відомості про наявність у матері підозрюваного тяжкого захворювання. На підтвердження таких доводів захисником були надані документи, з яких вбачається що ОСОБА_15 проводилось оперативне лікування в умовах стаціонару в період з 01 грудня 2021 року по 06 грудня 2021 року, та що станом на 30 травня 2023 року ОСОБА_15 був поставлений діагноз «Цукровий діабет 2 тип».

Разом з цим, колегії суддів відомо про наявність у підозрюваного молодшого брата ОСОБА_16 , який є молодшим сержантом та перебуває на військовій службі за контрактом, був нагороджений Золотим хрестом від імені Головнокомандувача Збройних Сил України, генерала ОСОБА_17 .

Слід також взяти до уваги те, що згідно з нотаріальним договором про визначення місця проживання дітей, сплату аліментів та участь батьків у їх виховання, ОСОБА_6 зобов`язаний та перераховує своїй колишній дружині ОСОБА_18 грошові кошти на виховання двох дітей.

Так, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється, дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, та вважає, що застава у розмірі 700000 (сімсот тисяч) грн. 00 коп., яка визначена слідим суддею, є завідомо непомірною для нього.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладних на нього обов`язків, буде застава в межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст.182 КПК України.

Таким чином, апеляційні скарги захисників в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді частковому скасуванню в частині визначення розміру застави.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 04.07.2025 про застосування до підозрюваного за ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 30 серпня 2025 року включно, в частині визначення розміру застави, - скасувати.

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого, - задовольнити частково.

Визначити стосовно ОСОБА_6 розмір застави в межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., які необхідно внести у грошовій одиниці України на рахунок Харківського апеляційного суду:

р/р UA0085314, МФО 820172 в ДКС України, , призначення платежу застава.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному проваженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4