Справа № 277/403/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 року селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_4

представника потерпілої

(цивільного позивача) ОСОБА_5

представник цивільного відповідача-

ПрАТ «СК Арсенал Страхування» не з`явився

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Ємільчине справу по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Середи Ємільчинського району Житомирської області, проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, одруженого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2025 року близько 08 год. 50 хв. водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить останньому, рухався по правій смузі руху проїзної частини по вул. Захисників України в селищі Ємільчине Звягельського району Житомирської області в напрямку центра вказаного селища.

Рухаючись у вказаний день та час поблизу домоволодіння №133 по вказаній вулиці в селищі Ємільчине Звягельського району, а зокрема в світлу пору доби, в умовах достатньої видимості, при задовільних погодних умовах, в напрямку центру вказаного селища, проїжджаючи пряму ділянку дороги, водій ОСОБА_9 , в порушення вимог пунктів 1.10, 2.3 б), д), 12.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, проявив неуважність до дорожніх умов дорожньої обстановки та її змін, а зокрема не врахував пору року, наявність атмосферних явищ, стан поверхні проїзної частини, не обрав безпечної швидкості руху в установлених межах, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, що призвело до втрати безпечного керування транспортним засобом, його неконтрольованого руху, а саме заносу вліво по напрямку руху та виїзду на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з зустрічним автомобілем марки «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_11 , та який перевозив в якості пасажира на передньому правому сидінні ОСОБА_4 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «ЗАЗ 110307» ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження: консолідований перелом тіла грудини, який викликав довготривалий розлад здоров?я і за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а також вивих дистальної фаланги VI пальця лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_12 вимог пунктів 1.10, 2.3 б), д), 12.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, знаходяться у прямому причинному зв?язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками, а зокрема з технічної точки зору в причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди є неконтрольований рух автомобіля марки «DAEWOO LANOS», під керуванням водія ОСОБА_13 , на смугу зустрічного руху, коли водій автомобіля марки «ЗАЗ 110307» ОСОБА_14 , своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути даної ДТП з моменту виникнення небезпеки для руху.

Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав частково, вказав, що погодні умови і слизьке дорожнє покриття спричинили дорожньо-транспортну пригоду. Обвинувачений пояснив, що 09 січня 2025 року зранку десь о 08 год він керуючи автомобілем марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому, рухався по правій смузі руху проїзної частини по вул. Захисників України в селищі Ємільчине Звягельського району Житомирської області в напрямку центра вказаного селища.

Обвинувачений вказує, що не розрахував, що була слизька дорога, не визначив, що на дорожньому покритті була ожеледиця. Він рухався не швидко, десь 70 км/год, шини були зимові. Він усвідомлює, що не вибрав безпечної швидкості. Його автомобіль почало заносити і відбувся виїзд на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення з зустрічним автомобілем марки «ЗАЗ 110307». Як зазначив обвинувачений у судовому засіданні, його автомобіль розвернуло, а інший автомобіль занесло в кювет. Обвинувачений не заперечує, що ДТП трапилася з його вини, однак причина цього, на його думку, саме в погодніх умовах.

Потім приїхала швидка допомога, обвинувачений був біля потерпілої під час надання їй допомоги. Зазначені у висновку судово-медичної експертизи спричинені потерпілій тілесні ушкодження у результаті дорожньо-транспортної пригоди, він не оспорює. Він приїжджав до потерпілої в лікарню двічі, пропонував допомогу її чоловікові у розмірі 2000 грн. Цивільний позов обвинувачений визнає частково, приблизно у розмірі 20-30 тис. грн.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, суд вважає, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що в той день 09 січня 2025 року близько 08 год. 50 хв. вони з чоловіком ОСОБА_15 їхали автомобілем марки «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить її брату ОСОБА_11 по вул. Захисників України в селищі Ємільчине Звягельського району Житомирської області в сторону до села Куліші. Рухалися вони повільно, було слизько, як раптом перед очима з`явився автомобіль марки «DEWOO LANOS», і їх автомобіль викинуло в кювет. Потерпіла вказала, що лікування проходило довго, були нанесені травми, за результатами чого вона ще проходить реабілатацію. Щоб пройти МРТ, КТ її сім`я наймала автомобіль до медичних закладів в інших містах. Її чоловік хворий на онкологічне захворювання, вона здійснює догляд за братом-інвалідом, має трьох дітей, двоє з яких неповнолітні. Обвинувачений до лікарні приходив і пропонував її чоловікові лише 2000 грн для лікування, не здійснював активних дій для примирення. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задовольнити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він їхав разом з дружиною ОСОБА_4 автомобілем марки «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Саме він перебував за кермом автомобіля, дружина сиділа на передньому пасажирському місці. Вони їхали з селища Ємільчине в сторону села Куліші. Біля лікарні попереду них рухався автомобіль мінівен. Їх автомобіль рухався повільно, зі швидкістю 30-40 км/год. Несподівано з-за автомобіля на їх автомобіль наїхав трансопртний засіб обвинуваченого, і їх занесло в кювет. Обвинувачений не надавав допомоги, в лікарню приходив двічі, пропонував незначну суму 2000 грн. Після стаціонарного лікування дружини, на яке були витрачені значні кошти, на даний час ОСОБА_15 двічі на тиждень возить дружину по лікарях в різні населені пункти (м. Звягель, м. Коростень).

Крім показів потерпілої і свідка, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.01.2025, схеми місця дорожньо-транспортної пригоди і фототаблиці, судом встановлено, що було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, здійснено необхідні виміри та фотографування, зафіксовані, зокрема, обстановка на місці дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортного засобу, його пошкодження, вид і стан покриття, місце наїзду, видимість елементів проїжджої частини з місця водія за напрямком руху до місця дорожньо-транспортної пригоди.

Із висновку судово-медичної експертизи № 37 від 25.02.2025 судом встановлено, що ОСОБА_15 були спричинені тілесні ушкодження: забійні садна чола, забійна рана правого колінного суглобу, рани лівої гомілки, забій лівого гомілково-ступневого суглобу, утворилися, не менш як, від одноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів), не виключено, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, можливо за обставин та в термін, вказаний в матеріалах справи, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Діагноз «Забій грудної клітки», виставлений в меддокументах, при оцінці характеру та тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймався, оскільки не підтверджений об?єктивними клінічними В медичній карті наявне тестування на алкоголь, АЛКОТЕСТ 6820 ... тест №92..: Результат тесту - 0,00%.

Із висновку судово-медичної експертизи № 38 від 03.03.2025, судом встановлено, що потерпілій ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження:

консолідований перелом тіла грудини, який утворився, не менш як, від одноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів), не виключено, в умовах дорожньо- транспортної пригоди, перебуваючи в якості пасажира переднього правого сидіння легкового автомобіля, що перебував у русі, можливо за обставин та в термін, вказаний в медичних документах і в матеріалах справи, викликав довготривалий розлад здоров?я і за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; вивих дистальної фаланги VI пальця лівої кисті, який утворився, не менш як, одноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів), не виключено, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, перебуваючи в якості пасажира переднього правого сидіння легкового автомобіля, що перебував у русі, можливо за обстан та в термін, вказаний в медичних документах і в матеріалах справи, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Діагноз «Перелом хрящевої частини 11 ребра ліворуч», виставлений в меддокументах, при оцінці характеру та тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймався, оскільки не підтверджений об`єктивними клінічними дослідженнями.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 14.03.2025, судом встановлено, що слідчим, в присутності двох понятих, за участю водія ОСОБА_7 , проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.01.2025. Водій пояснив, що він рухався по правій смузі руху зі сторони с. Куліші в напрямку центру смт. Ємільчине автомобілем марки «DEWOO LANOS» зі швидкістю 70 км/год та його автомобіль почало заносити, винесло на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення з автомобілем, який рухався по зустрічній смузі. Проведеними замірами було встановлено, що його автомобіль рухався на відстані 1,1 м від осьової лінії, зустрічний автомобіль рухався на відставні 1,3 м від осьової лінії. В подальшому на місці пригоди було відмічено місце зіткнення автомобілів. Проведеними замірами встановлено, що автомобіль «ЗАЗ» знаходиться на відстані 1,3 м від осьової лінії, а переднє праве колесо автомобіля «DEWOO LANOS» на відстані 1,65 м від осьової лінії, місце зіткнення знаходиться на відстані 18 м від кута будівлі КНП «Ємільчинська лікарня». Після цього водій ОСОБА_7 встановив статистичний автомобіль марки «DEWOO LANOS» на автодорозі таким чином, що його переднє ліве колесо знаходиться на осьовій лінії, а сам автомобіль на смузі руху в напрямку смт. Ємільчине, а інший автомобіль статистичний марки «ЗАЗ» на зустрічній смузі. Проведеними замірами встановлено, що автомобіль марки «DEWOO LANOS» знаходиться на відстані 2,8 м від кута будівлі КНП «Ємільчинська лікарня», а зустрічний автомобіль марки «ЗАЗ» знаходиться на відстані 53,6 м. Вказати швидкість зустрічного автомобіля водій не зміг.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 14.03.2025, судом встановлено, що слідчим, в присутності двох понятих, за участю свідка ОСОБА_15 , проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.01.2025. свідок пояснив, що він рухався по правій смузі руху зі сторони центру смт. Ємільчине в напрямку с. Куліші на автомобілі марки «ЗАЗ» зі швидкістю 30 км/год. В цей час попереду рухався автомобіль в попутному напрямку, та свідок побачив, як із-за вказаного автомобіля із зустрічної смуги руху на його смугу руху прямує автомобіль марки «DEWOO LANOS», якого заносить та який в подальшому виїхав на його смугу руху і відбулося зіткнення. Встановлено статистичні автомобілі під час руху в момент, коли свідок побачив на зустрічній смузі руху автомобіль, який змінює напрям руху, а саме його виносить на його смугу руху. Проведеними замірами встановлено, що статистичний автомобіль марки «ЗАЗ» знаходиться на відстані 1,3 м від осьової лінії, статистичний автомобіль, який рухався попереду, знаходиться на відстані 14,9 м попереду на його смузі руху, на відстані 0,4 м від осьової лінії, а статистичний автомобіль марки «DEWOO LANOS» знаходиться на зустрічній смузі руху на відстані 15,4 м від його автомобіля, його переднє ліве колесо на відстані 0,4 м від осьової лінії, а заднє ліве колесо на відстані 1,2 м від осьової лінії, при цьому його переднє колесо знаходиться на відстані 11,8 м від кута будівлі НКП «Ємільчинська лікарня». В подальшому на місці пригоди було відмічено момент зіткнення автомобілів. Свідок встановив статистичний автомобіль марки «ЗАЗ» на правій смузі руху в напрямку с. Куліші, а передньою частиною до нього статистичний автомобіль марки «DEWOO LANOS» під кутом, та пояснив, що в даному місці автодороги та в такому положенні відбулося зіткнення автомобілів. Проведеними замірами встановлено, що статистичний автомобіль марки «ЗАЗ» знаходиться на відстані 1,3 м від осьової лінії, а статистичний автомобіль марки «DEWOO LANOS» знаходиться передньою частиною на його смузі руху, при цьому переднє праве колесо знаходиться на відстані 1,2 м від осьової лінії, а його задня частина знаходиться на зустрічній смузі руху, при цьому заднє праве колесо знаходиться на відстані 0,9 м, а місце зіткнення знаходиться на відстані 20,2 м від кута будівлі КНП «Ємільчинська лікарня».

Із висновку судової інженерно-транспортної експертизи № CE-19/106-25/4167-ІТ від 21.03.2025 судом встановлено, що безпосередньо перед ДТП, отже на момент ДТП, робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля марки «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_5 , знаходились у технічно працездатному стані, не встановлено ознак технічного характеру, що могли призвести до раптової відмови або втрати керування автомобілем безпосередньо перед пригодою, які могли знаходитися в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Із висновку судової інженерно-транспортної експертизи № CE-19/106-25/4168-ІТ від 22.03.2025 судом встановлено, що безпосередньо перед ДТП, отже на момент ДТП, робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_6 , знаходились у технічно працездатному стані, не встановлено ознак технічного характеру, що могли призвести до раптової відмови або втрати керування автомобілем безпосередньо перед пригодою, які могли знаходитися в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Із висновку судової інженерно-транспортної експертизи № CE-19/106-25/4170-ІТ від 24.03.2025 судом встановлено, що на автомобілі марки «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_5 , виявлені механічні пошкодження. Ударно-динамічного характеру, сконцентровані в передній правій кутовій частині, виражені у вигляді згинів, вдавлювання, вминання, розривів, потертостей металу, тріщинами, розломами та відломами полімерного матеріалу, розбиттям скла, з відшаруванням власного лакофарбоваого покриття та нашаруванням речовини за зовнішніми морфологічними ознаками схожої з лакофарбовим покриттям наданого на дослідження автомобіля ЗАЗ. При цьому загальний напрямок слідоутворюючої сили був спрямований справа наліво та спереду назад відносно поздовжньої осі автомобіля. На автомобілі «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_6 , виявлені механічні пошкодження, ударно-динамічного характеру, сконцентровані в передній лівій та лівій боковій частині, виражені у вигляді згинів, вдавлювання, вминання, розривів, потертостей металу, тріщинами, розломами та відломами полімерного матеріалу, розбиттям скла, з відшаруванням власного лакофарбового покриття та нашаруванням речовини за зовнішніми морфологічними ознаками схожої з лакофарбовим покриттям та матеріалом виготовлення шини надано дослідження автомобіля DAEWOO. При цьому загальний напрямок слідоутворюючої сили був спрямований спереду назад відносно поздовжньої осі автомобіля. Первинний контакт досліджуваних транспортних засобів, відбувся передньою частиною (передній бампер, ліва фара, капот, ліве переднє крило) автомобіля ЗАЗ з передньою правою кутовою частиною (передній бампер, ліва фара, капот, ліве переднє крило) автомобіля DAEWOO. В момент первинного контакту кут між повздовжніми осями автомобілів DAEWOO та ЗАЗ, становив близько 120+5°. Місце зіткнення автомобіля DAEWOO з автомобілем ЗАЗ розташоване на ділянці дороги вул. Захисників України, по напрямку руху до с. Куліші, в межах зафіксованого осипу уламків пластмаси та скла. Встановити місце зіткнення більш точно не видається за можливе в зв`язку з відсутністю зафіксованих схемою категоричних ознак трасологічного характеру.

Із висновку судової інженерно-транспортної експертизи № CE-19/106-25/5094-IТ від 26.03.2025 судом встановлено, що враховуючи фактично зафіксовану інформацію у протоколі огляду місця ДТП від 09.01.2025 та схемі до нього, мінімальна швидкість руху автомобіля DAEWOO, становила близько 29...30км/год. вказане значення швидкості руху автомобіля DAEWOO, зазначене як мінімальне, оскільки в наведеному розрахунку не враховані витрати кінетичної енергії, затрачені на деформацію елементів кузова автомобіля під час зіткнення з автомобілем ЗАЗ. В наведеній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами п.1.10 «Безпечна швидкість», «Дорожні умови», «Дорожня обстановка», 12.1, 12.4, 12.9 (б) ПДР. В даній дорожньо-транспортній ситуації, при умові руху з швидкістю 70 км/год, в діях ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.12.4, 12.9 (б). Також в діях водія вбачаються невідповідності вимогам п.12.1 ПДР.В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ЗАЗ ОСОБА_15 повинен був діяти відповідно до технічних вимог п.12.3 ПДР. В наведеній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія не вбачається невідповідностей технічним вимогам п.12.3 ПДР. З технічної точки зору, в причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди є неконтрольований рух автомобіля DAEWOO, під керуванням водія ОСОБА_16 , на смугу зустрічного руху, коли водій автомобіля ЗАЗ ОСОБА_14 , своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути даної ДТП з моменту виникнення небезпеки для руху. В наведеній дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля ЗАЗ, ОСОБА_14 , своїми однобічними діями, не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем DAEWOO, шляхом застосування екстреного гальмування. Оскільки, він знаходився у аварійній обстановці, яка була створена зустрічним рухом автомобіля DAEWOO, у межах його смуги руху, без застосування в певний момент розвитку дорожньо-транспортної пригоди екстреного гальмування до місця зіткнення. Технічна можливість запобігти зіткнення шляхом застосування маневру об?їзду з моменту виникнення небезпеки для руху у даному випадку не визначалась.

Із висновку №2 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.01.2025 судом встановлено, що ОСОБА_7 у стані сп`яніння не перебував.

У судовому засіданні досліджені також документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Під час судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення та захисту, із дотриманням принципу змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджується, зокрема, показами потерпілої, свідка, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.01.2025, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди і фототаблицею, а також відповідними висновками судових інженерно-транспортних експертиз і судово-медичної експертизи щодо тілесних ушкоджень потерпілої.

Оцінюючи досліджені судом докази, що надані стороною обвинувачення, суд визнає їх належними, такими, що прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, зокрема час, місце вчинення обвинуваченим дорожньо-транспортної пригоди, її механізм, внаслідок якої потерпіла отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості та допустимими, так як досліджені судом докази отримані в порядку, встановленому КПК України, при їх отриманні не було допущено істотних порушень прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року в справі № 682/956/17, злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень Правил дорожнього руху, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 статті 286 КК України, тобто тільки такі порушення Правил дорожнього руху, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Так за нормативним визначенням об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України складається з: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2.3 (б), (д) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1 ПДР). У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год (п.12.4 ПДР).

Виходячи із встановлених фактичних обставин кримінального провадження та безпосередньо досліджених доказів у їх сукупності, суд встановив, що саме водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_5 , порушив вимоги п. 2.3 (б), (д), 12.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, не врахував пору року, стан поверхні проїзної частини, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив безпечне керування транспортним засобом і здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем, у результаті цього потерпілій були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Під час судового розгляду встановлено, що водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_14 , своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути даної ДТП з моменту виникнення небезпеки для руху.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що наслідок у вигляді тілесного ушкодження середньої тяжкості у потерпілої був спричинений конкретними діями обвинуваченого, який порушив Правила дорожнього руху України.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_17 , суд визнає щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким необережним злочином, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку в лікаря-психіатра з 1999 року (за медичною допомогою з даного приводу з 1999 року по даний час не звертався), одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює.

Зі складеної уповноваженим органом з питань пробації досудової доповіді, відносно обвинуваченого, вбачається, що ОСОБА_7 проживає в с. Середи, не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків та ведення домашнього господарства, фінансово допомагають діти, які проживають окремо. Наркотичні речовини не вживає. Вину визнає, кається у вчиненому. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, оцінюється як низький; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також ймовірної небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

З урахуванням викладеного, за наявності вищеназваної пом`якшуючої обставини, відсутності обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, його суб`єктивного відношення до вчиненого, думки прокурора, позиції потерпілої та її представника, висновку досудової доповіді органу пробації, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК, із застосуванням обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і тому до нього слід застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням зі встановленням іспитового строку та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого. Перебування обвинуваченого на волі під наглядом органу пробації під час встановленого судом іспитового строку, на думку суду, не створить значної суспільної небезпеки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас у цьому кримінальному провадженні суд не знаходить підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням вимог ст. 69 КК, оскільки під час судового розгляду не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину. Норма ч. 2 ст. 69 КК України є застосовною, якщо дотримані умови, передбачені ч. 1 ст. 69 КК України. Проте сама ж диспозиція ч. 2 ст. 69 КК України містить виняток щодо її застосування, а саме її положення не поширюються на випадки призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає одне з основних покарань у виді штрафу від трьох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто штраф у розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначено як одне з основних покарань у санкції ч. 1 ст. 286 КК України, що виключає можливість застосування ч. 2 ст. 69 КК України при вирішенні питання щодо призначення обвинуваченому додаткового покарання, яке є обов`язковим.

У справі заявлений цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

ОСОБА_4 просить стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплату страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням потерпілого, в сумі 10648,88 грн, за шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та за моральну шкоду в розмірі 532,44 грн, в загальному в розмірі 11181,32 грн.

ОСОБА_4 просить стягнути з ОСОБА_7 відшкодування за моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

У судовому засіданні представник потерпілого та цивільного позивача позовні вимоги підтримав повністю.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подало заперечення на цивільний позов, де вказало, що оскільки вирок ще не набрав законної сили, тому страховик не може виплатити відшкодування шкоди цивільному позивачу. Крім того, цивільний відповідач зазначив, що витрати потерпілої в розмірі 9876,22 грн не можуть бути відшкодованими, оскільки не підтверджені належними доказами (подані чеки не підтверджують, що це є витрати саме на лікування; відсутні дати чеків, погана якість документів; відсутні докази, що витрати на пальне пов`язані з лікуванням). Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5% від розміру страхового відшкодування, то відповідач наголошує, що розмір страхового відшкодування залежить від розміру документально доведених та підтверджених витрат на лікування. Крім того, відповідач просив розгляд справи проводити без його участі.

Обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав цивільний позов частково, в сумі 20-30 тис.грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої, суд зазначає наступне.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_5 , ОСОБА_7 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», що підтверджується полісом №220623497.

ОСОБА_7 керував застрахованим автомобілем на законних підставах як власник відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV втратив чинність з 01.01.2025 на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX.

Враховуючи положення ст. 5 Цивільного кодексу України, суд вважає правильним застосувати до правовідносин за цивільним позовом у даному кримінальному провадженні положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX (в редакції станом на 09.01.2025).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи здійснюється страховиком, а у випадках, передбачених частиною першою і пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у розмірі витрат, пов`язаних з доправленням, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої фізичної особи у відповідному закладі охорони здоров`я, включаючи витрати на спеціальний медичний, постійний сторонній догляд та придбання лікарських засобів (лікарських препаратів). Необхідність здійснення таких витрат документально підтверджується відповідним закладом охорони здоров`я, а розмір витрат - розрахунковим документом.

Якщо страховику (МТСБУ) не надано документи на підтвердження розміру витрат, зазначених у частині першій цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим за мінімальний розмір, визначений відповідно до частини третьої цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату в розмірі, передбаченому частиною третьою цієї статті.

Мінімальний розмір страхової (регламентної) виплати у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи становить 1/30 розміру мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування (тимчасової непрацездатності), але не більше ніж за 120 днів.

ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Ємільчинська лікарня» Ємільчинської селищної ради у період з 09.01.2025 по 31.01.2025.

Документально підтверджені витрати на лікування ОСОБА_4 , в т.ч., що пов`язані безпосередньо з лікуванням, так із супутніми витратами на лікування та реабілітацію, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, становлять, 3513,70 грн (чеки від 14.01.2025 на суму 355 грн; від 17.01.2025 на суму 321,79 грн; від 23.01.2025 на суму 15,50 грн; від 18.01.2025 на суму 71,89 грн; від 14.01.2025 на суму 115,10 грн; від 20.01.2025 на суму 46,50 грн; від 10.01.2025 на суму 423,40 грн; від 31.03.2025 на суму 1320 грн; від 31.03.2025 на суму 182,40 грн; від 31.03.2025 на суму 662,12 грн).

Період придбання ліків та медичних препаратів, зазначених у фіскальних чеках, співпадають з періодом проходження лікування та реабілітації потерпілої.

Зазначені кошти підлягають стягненню з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю.

Інші чеки, подані цивільним позивачем до позовної заяви не можуть вважатися належними та допустимими доказами витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої, оскільки: не містять переліку придбаних товарів (ліків); придбані ліки, не пов`язані з лікуванням травми, отриманої внаслідок ДТП (наприклад, роліноз препарат від алергії, або вігор бальзам); витрати щодо кур`єрських послуг, на придбання палива (13.02.2025), необхідність здійснення яких в межах проведення лікування потерпілої внаслідок ДТП цивільний позивач не обґрунтував.

Таким чином, сума витрат, підтверджено документально, становить 3513,70 грн.

Відповідно до ч.3 ст.21 Закону суд визначає мінімальний розмір страхової (регламентної) виплати у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи, який становить 1/30 розміру мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування (тимчасової непрацездатності), але не більше ніж за 120 днів.

До матеріалів позовної заяви додана виписка з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №81, з якої вбачається, що потерпіла перебувала на лікуванні у стаціонарі з 09.01.2025 по 31.01.2025, тобто 23 календарні дні. Доказів перебування потерпілої на інших видах (амбулаторному) лікування суду не надано.

Таким чином, сума страхової (регламентної) виплати у зв`язку з лікуванням потерпілої становить 6133,33 грн.

Відповідно до ст. 24 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, здійснює потерпілій фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону.

Отже, з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_4 слід стягнути моральну шкоду у розмірі 10 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 613,33 грн. (10% від 6133,33 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що внаслідок дій обвинуваченого потерпілій була спричинена моральна шкода, яка полягає в глибоких моральних та душевних стражданнях.

При цьому слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду по справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), викладеної у постанові від 15.12.2020 року, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За таких обставин, враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності завданої моральної шкоди, з огляду на ступінь та глибину моральних страждань потерпілої, яка тривалий час вимушена лікуватися, порушення нормального укладу її життя, конкретних обставин справи, суд знаходить можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої в якості компенсації за заподіяну їй моральну шкоду суму в розмірі 50000 грн.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді, суд вирішує у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз в розмірі 13530,30 грн на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, відповідно до якої суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжних захід у кримінальному провадженні не обирався та, зважаючи на призначене покарання, суд не вбачає підстав для його обрання.

Керуючись ст. ст. 100, 128, 129, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду, завдану здоров`ю у розмірі 6133,33 грн, та моральну шкоду в розмірі 613,33 грн, всього 6746 (шість тисяч сімсот сорок шість) грн 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 50000 (п`ятдесят тисяч) грн відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Процесуальні витрати в загальній сумі 13530 грн 30 коп, зокрема: в розмірі 3183 грн 60 коп, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/4167-ІТ від 21.03.2025; в розмірі 3183 грн 60 коп, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/4168-ІТ від 22.03.2025; в розмірі 3979 грн 50 коп, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/4170-ІТ від 24.03.2025; в розмірі 3183 грн 60 коп, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/106-25/5094-ІТ від 26.03.2025; стягнути із ОСОБА_7 в прибуток держави (отримувач: ГУК у Жит. Обл./ТГ м.Житомир/24060300; банк одержувача: Казначейство України; ; рахунок №UA0006797; код класифікації доходів: 24060300).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 13.01.2025, на автомобіль марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями, та автомобіль марки «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_6 , з механічними пошкодженнями - скасувати.

Речові докази, які перебувають на зберіганні у ВП №1 Звягельского РВП ГУНП в Житомирській області:

- автомобіль марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями - повернути за належністю власнику ОСОБА_7 ;

- автомобіль марки «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_6 , з механічними пошкодженнями - повернути за належністю власнику ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1