Справа № 481/987/25
Провадж.№ 1-кп/481/90/2025
В И Р О К

іменем України

11.09.2025 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області матеріали кримінального провадження № 0000297 від 08.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг, Миколаївської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.03.2025 за ч. 1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за участю сторін кримінального провадження : прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

Установив:

Судом встановлено та визнано доведеним, що у березні 2022 року в денний час доби, точного часу та дати в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 перебував біля лісового насадження, розташованого неподалік від с. Добре, Баштанського району, Миколаївської області, де виявив два корпуси бойових ручних осколкових гранат оборонної дії типу Ф-1, спорядженні вибуховою речовиною, а саме - тринітротолуол (ТНТ, тротил), один з яких конструктивно поєднаний по різьбовому з`єднанню із засобом підриву, а саме - уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ - 2), що є вибуховими пристроями, які відноситься до категорії боєприпасів.

Відразу після цього у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на придбання вищевказаних вибухових пристроїв, з метою подальшого їх зберігання, без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання вибухових пристроїв, а саме: двох корпусів бойових ручних осколкових гранат оборонної дії типу Ф-1, споряджених вибуховою речовиною - тринітротолуол ТНТ, тротил), один з яких конструктивно поєднаний по різьбовому з`єднанню із засобом підриву, а саме - уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ - 2), що є вибуховими пристроями, які відноситься до категорії боєприпасів, для власних цілей, порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, достовірно знаючи, що у нього відсутній дозвіл на зброю, розуміючи, що вказані предмети, а саме: два корпуси бойових ручних осколкових гранат оборонної дії типу Ф-1, спорядженні вибуховою речовиною, а саме - -динітротолуол (ТНТ, тротил), один з яких конструктивно поєднаний по різьбовому з`єднанню із засобом підриву, а саме - уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ - 2), що є вибуховими пристроями, які відноситься до категорії боєприпасів, необхідно у встановленому законом порядку здати до відповідних органів влади, в той же день, а саме в березні 2022 року, ОСОБА_3 перебуваючи у вказаному псовому насадженні взяв вищевказані вибухові пристрої та на власному транспорті перевіз їх до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином - незаконно придбав та переніс вибухові пристрої, без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання вибухових пристроїв, в березні 2022 року, точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не представилося можливим, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що у нього відсутній дозвіл на зберігання вибухових пристроїв, усвідомлюючи, що вказані предмети, а саме: два корпуси бойових ручних осколкових гранат оборонної дії типу Ф-1, спорядженні вибуховою речовиною, а саме - тринітротолуол (ТНТ, тротил), один з яких конструктивно поєднаний по різьбовому з`єднанню із засобом підриву, а саме - уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРРМ - 2), що є вибуховими пристроями, що є бойовими припасами, та їх необхідно у встановленому законом порядку здати до відповідних органів влади, привіз їх до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав незаконно зберігати, таким чином зберігав вибухові пристрої, які відноситься до категорії боєприпасів, до 16.05.2025 без передбаченого законом дозволу.

16.05.2025 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , у фрагменті кузова від вантажного автомобіля, що розташований на території даного домоволодіння, виявлено та вилучено два корпуси бойових ручних осколкових гранат оборонної дії типу Ф-1, споряджених вибуховою речовиною - тринітротолуол (ТНТ, тротил), один з яких конструктивно поєднаний по різьбовому з`єднанню із засобом підриву, а саме - уніфікованим бойовим підривачем ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ - 2), що є вибуховими пристроями, які відноситься до категорії боєприпасів.

Умисні протиправні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу.

04.07.2025 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України; щодо узгодженого покарання, а саме, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі. Погодили також про звільненням ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він на протязі встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Дійшли згоди, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості. Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_7 в судовому засіданні беззастережно визнає свою вину в обсязі обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні злочинів у повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи встановлені слідством.

Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, а тому просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь - яких обставин, які примусили ОСОБА_7 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого йому обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

В силу вимог ч. 2, п.3 ч. 4, ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого; угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами; укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у випадку надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладання угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину ч.1 ст.263 КК України.

У судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладених в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.п.1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

Обставиною, яка, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Враховуючи особливості та специфіку вчинених злочинів та конкретні обставини їх вчинення, зокрема, тяжкість заподіяного злочину, як показник індивідуального рівня його суспільної небезпеки, зумовленого специфічними об`єктивними і суб`єктивними ознаками, дані про особу обвинувачого обвинуваченого, факт повного і беззаперечного визнання винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, те, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої обставини, а також враховуючи положення ч.2 ст.50, ч.2 ст.65 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами, суд вважає, необхідним призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Суд, враховуючи погоджене сторонами покарання, вважає, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, а тому виходячи з викладеного, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 04 липня 2025 року між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 у присутності його захисника, адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Дані про особу обвинуваченого, форма його посткримінальної поведінки свідчить про те, що в особі винного відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь його соціальної небезпечності, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробування строком один ріки, відповідно до ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою, з покладенням обов`язків відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати за проведення Кіровоградським НДЕКЦ МВС України експертиз № КСЕ-19/112-25/7117 від 26.05.2025 на суму 5348 гривень 40 копійок, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до п.1, п.3 ч. 9 ст.100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у виді нічного домашнього арешту який був застосований ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.05.2025 року закінчився 18.07.2025 року і не продовжувався.

Керуючись ст. 314, 369-371, 373-374, 474, 475, 532 КПК України, суд

Ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 липня 2025 року між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 01 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, п.2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, а саме: два корпуси бойових ручних осколкових гранат оборонної дії типу Ф-1 та засіб підриву, що поміщено до спец.пакету №6387037 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 5348 (п`яти тисяч трьохсот сорока восьми ) гривень 40 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники справи мають право в суді отримати копію вироку.

Суддя