Справа № 397/216/24
н/п : 1-кп/397/33/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2025 Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Олександрівка кримінальне провадження № 0000016 від 02.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Олександрівського районного суду Кіровоградської області перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000016 від 02.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.

25.03.2025 захисником обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_10 , в інтересах власника майна на яке накалдено арешт обвинуваченого ОСОБА_9 до суду подано клопотання про передачу автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 на збереження його власнику ОСОБА_9 так як в постанові слідчого судді відсутня заборона зберігання та користуватись ним; зобов`язання заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_11 повернути ОСОБА_9 вище вказаний транспортний засіб та технічний паспорт на збереження. В обгрунтування клопотання захисник вказав, що слідчим суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_12 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_11 про арешт майна; накладено арешт на тимчасово вилучене майно - автомобіль «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 . Тимчасово вилучений «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 знаходиться на території слідчого відділу та зберігається в належному стані. Станом на момент подання клопотання, слідчим проведено всі процесуальні дії, досудове розслідування закінчено, даний автомобіль не є речовим доказом по кримінальній справі, тому відпала потреба тримати арештований транспортний засіб як забезпечення можливої конфіскації майна, речовий доказ на території слідчого відділу. На теперішній час обвинувальний акт розглядається Олександрівським районним судом Кіровоградської області. З 13.11.2024 обвинувачений ОСОБА_9 проходить військову службу в Збройних Силах України військова частина НОМЕР_3 . Так як постановою слідчого судді даний автомобіль не є речовим доказом по даній кримінальній справі відсутня постанова про його заборону ним користуватися та зберігати. То його зберігання на території слідчого відділу є незаконним. У підрозділі ЗСУ в якому служить ОСОБА_9 не вистачає службових автомобілів і він має намір залучити даний автомобіль для виконання бойових завдань.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_13 клопотання підтримав.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання захисника та власника майна, на яке накладено арешт ОСОБА_9 про передачу транспортного засобу на збереження його власнику у зв`язку з тим, що потреба у арешті майна на даний час не відпала та арешт накладений обгрунтовано з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання, про що подав письмове заперечення.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_7 підтримали клопотання захисника ОСОБА_13 .

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У відповідності до змісту ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.08.2023 (яка станом на 09.10.2023 набрала законної сили), накладено арешт на тимчасово вилучене майно 20.08.2023, зокрема - автомобіль «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 з ключами до нього, із забороною у їх користуванні та розпорядженні. У даному випадку метою арешту зазначеного майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч.2 ст. 307 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна. З урахуванням доведеності слідчим правової підстави для арешту майна, того, що арешт майна є тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, для забезпечення конфіскації майна, наявності ризиків щодо відчуження майна, розумності та співмірності обмеження права власності завданням у даному кримінальному провадженні щодо захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень, з метою забезпечення проведення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Суд зауважує, що повернення автомобіля не можливе без скасування арешту майна, у відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України є передчасним та може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення майна.

Так відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Також відповідно до п.12 ч.1 ст. 368 КПК України питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами, підлягає вирішенню судом при ухваленні вироку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для задоволення клопотання захисника на даний час відсутні.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_6 про передачу транспортного засобу на збереження його власнику - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1