Справа № 450/844/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/561/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові кримінальне провадження № 0000036 від 04.01.2025 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гірник Селидове, Донецької області українець, громадянин України, не інвалід, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючий, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимий, востаннє: 22.07.2024 року Дружківським міським судом Донецької області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту його затримання 04.01.2025 року.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу засудженому ОСОБА_6 залишено без змін тримання під вартою.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , 04 січня 2025 року приблизно о 09 годин 00 хвилин правомірно перебуваючи у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з корисливих мотивів, діючи протиправно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, таємно шляхом вільного доступу викрав з підвального приміщення велосипед марки «Norco» моделі «Shore», білого кольору, вартість якого становить 20 000 гривень та велосипед «Giant» моделі «boulder» сіро червоного кольору, який знаходився і подвір`ї біля житлового будинку, вартість якого становить 5 421 гривень, які належали ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 25 421 гривень, якими розпорядився і власний розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить відновити судове слідство, в ході якого допитати обвинуваченого, потерпілого, свідків у справі, дослідити письмові та речові докази та дати їм оцінку з точки зору допустимості та належності доказовості у інкримінованому діянні ОСОБА_6 ..

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2025 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.4 ст. 185 КК України - скасувати повністю.

Ухвалити новий вирок, у кримінальному відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з дотриманням вимог КК України та КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 скасувати та звільнити його з-під варти в залі суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що даний вирок постановлений з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає безумовному скасуванню.

Зазначає, що у оскаржуваному вироку суду відсутні такі його необхідні характеристики, що призвело до засудження особи на підставі припущення у виді обвинувального акту поданого до суду стороною обвинувачення.

Апелянт зазначає, що судом не було встановлено даних обставини відповідно ст. 374 КПК України. А недотримання вимог даної статті, є достатньою підставою для скасування зазначеного вироку.

У оскаржуваному вироку суду зазначено, що будучи допитаним в ході судового розгляду ОСОБА_6 показав, що вину визнає повністю та визнає всі обставини викладені в обвинувальному акті.

Однак, покази обвинуваченого у скоєнні тяжкого злочину не було відображено у оскаржуваному вироку та судом не було дано їм оцінку. Допити потерпілого та свідків суд не проводив. Письмові докази судом не досліджувалися та не оглядалися речові докази.

Апелянт зазначає, що 27.02.2025 року та 04.04.2025 року судовий розгляд даного кримінального провадження проводився за участі захисника.

Під час даних засідань обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні заперечував.

26.05.2025 року в судове засідання захисник не зміг прибути вчасно через участь в розгляді кримінального провадження в Франківському районному суді м. Львова, яке тривало довше очікуваного часу.

26.05.2025 року близько 13 год. захисник прибув до Пустомитівського районного суду Львівської області, де мені було повідомлено, що судовий розгляд кримінального провадження завершено, а обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав та відмовився від послуг захисника.

Однак, за таких умов розгляду кримінального провадження даний вирок підлягає скасуванню.

Зазначає, що згідно наявних у сторони захисту документів ОСОБА_6 страждає на психічні розлади. Зі слів самого ОСОБА_6 мав неодноразові травми голови, поєднані з хірургічним втручанням. Є ВІЛ інфікованою особою.

Відповідно до вимог ст. 52 КПК України в даному кримінальному провадженні для захисту інтересів ОСОБА_6 обов`язкова участь захисника.

Вважає, що судом було порушено право на захист обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку.

Крім цього, судом було недотримано вимог ст. 54 КПК України, в частині, що відмова від захисника має відбуватися не лише в присутності захисника, але й за умови конфіденційної бесіди обвинуваченого та його захисника.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить відправити справу на новий розгляд у суд першої інстанції.

Зазначає, що вину не визнає та злочину не скоював. Суд першої інстанції не врахував його покази.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційних скарг, виступи присутніх учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В такому випадку апеляційний суд скасовує вирок і повертає справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, якщо при розгляді справи в суді першої інстанції були допущені такі істотні порушення кримінального процесуального закону, які виключили можливість постановлення вироку.

За змістом ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями кримінального процесуального закону вважаються незастосування або неправильне застосування вимог КПК України, що забезпечують права та законні інтереси учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є конституційною гарантією, яка закріплена положеннями ст. ст. 59 і 63 Конституції України.

В силу п. с ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника, обраного на власний розсуд, або, якщо він не має достатніх коштів для оплати правової допомоги захисника, одержувати таку допомогу безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", " право кожного обвинуваченого у скоєнні злочину на ефективний захист, наданий захисником… є однією з основних ознак справедливого судового розгляду". Також п. 89 рішення Європейського суду з прав людини від 13.02.2001 року у справі "Кромбах проти Франції" вказано, що, "хоча право кожної особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом і є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду".

Як слідує з положень ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: зокрема, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

Відповідно до ст. 20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфікаційну правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні є також забезпечення ефективного захисту та створення умов для вільного вибору захисника. Недотримання цих складових права на захист є передумовою скасування судового рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на стадії досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 було призначено захисника адвоката ОСОБА_8 з Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги на підставі повідомлення слідчого ВП №3 Львівського РУП №3 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 від 04.01.2025 року.

На час розгляду даного кримінального провадження адвокат ОСОБА_8 приймав участь в судовому засіданні Франківського районного суду м.Львова.

Згідно вироку суду першої інстанції та журналу судового засідання від 26.05.2025 року, захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 присутній не був.

Як вбачається із звукозапису та журналу судового засідання від 26.05.2025 року обвинувачений ОСОБА_6 заявив про те, що не потребує допомоги захисника та свої інтереси буде захищати особисто.

Тобто, обвинувачений фактично відмовився від захисника, який був йому наданий Західним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги на підставі повідомлення слідчого ВП №3 Львівського РУП №3 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 від 04.01.2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 КПК України відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування захисника з підзахисним.

Дане правило є гарантією забезпечення добровільності відмови від захисника і усвідомлення обвинуваченим правових наслідків свого рішення (рішення ЄСПЛ "Яременко проти України" від 12.06.2008 року відмова від захисника, зроблена обвинуваченим без участі захисника під тиском працівників міліції, розцінена судом як очевидна відсутність законних підстав для усунення захисника, що викривала серйозні питання стосовно справедливості процесу загалом, а тому й порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів ст.ст. 20, 49 КПК України, на переконання апеляційного суду, суд повинен був забезпечити реалізацію конституційного права обвинуваченого на захист.

Тобто суд першої інстанції не забезпечив реалізацію права обвинуваченого на захист своїх прав та інтересів, чим порушив загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 7 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

Також колегія суддів враховує, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 квітня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 08 червня 2025 року включно.

У зв`язку із скасуванням вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2025 року відносно ОСОБА_6 і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, наявності обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та існують на даний час, строк раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити до проведення підготовчого судового засідання судом першої інстанції, але на строк не більше 60 днів з дня проголошення даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити справу до нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін до проведення підготовчого судового засідання судом першої інстанції, але на строк не більше 60 днів з дня проголошення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4