Справа № 226/1392/24
Провадження № 1-кп/932/25/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

психолога ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000067 від 01.04.2024 про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Димитров Донецької області, учня 1-го курсу Мирноградського професійного ліцею, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання як ВПО: АДРЕСА_2 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, підпадаючого під ознаки ч.3 ст.297 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2024 року, приблизно о 14.00 год., неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення віку, з якого може наступати кримінальна відповідальність, прийшов на територію кладовища «Озерки» в м.Мирноград Донецької області, де побачив родинне поховання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на наругу над могилами, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи і релігійні традиції щодо поховання померлих, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлих та місць їх поховання, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до місця родинного поховання Семенових і, діючи зухвало, з хуліганських мотивів, застосовуючи фізичну силу, тричі вдарив ногою по гранітній намогильній споруді, від чого та зламалася і впала на металеву огорожу, пошкодивши її. Після цього залишив місце вчинення суспільно-небезпечного діяння.

Своїми діями ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив наругу над могилою з хуліганських мотивів, тобто суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст.297 КК України.

Зважаючи на те, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, підпадаючого під ознаки ч.3 ст.297 КК України, ОСОБА_7 не досяг віку, з якого відповідно до ст.22 КК України може наставати кримінальна відповідальність, прокурор просить застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з обмеженням дозвілля неповнолітнього і встановленням особливих вимог до його поведінки, а саме: заборонити йому відвідувати місця поховання - кладовища, крематорії, колумбарій або інші будівлі чи споруди, призначені для організації поховання померлих, за виключенням місць родинного поховання у супроводі матері або іншого дорослого члена сім`ї та заборонити йому відвідування розважальних закладів, кафе, гральних автоматів з 20.00 год. до 06.00 год. ранку наступної доби.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_7 , не заперечуючи викладених в клопотанні обставин, свою провину у вчиненні даного суспільно-небезпечного діяння визнав повністю та суду пояснив, що 30 квітня 2024 року він разом зі своїм другом ОСОБА_10 та своїм молодшим братом Дорохом Кирилом гуляли на мікрорайоні «Західний» в місті Мирноград Донецької області. Потім зайшли на кладовище «Озерка», розташоване неподалік, де він підійшов до місця родинного поховання ОСОБА_11 та безпричинно тричі вдарив ногою, від чого та зламалася та впала на огорожу. Всі його дії були зафіксовані на відео, що з допомогою мобільного телефону робив ОСОБА_10 , який в той же день відправив його своїм знайомим, які виклали відео в чат «Типовий Мирноград». Пізно вночі, в той же день, про його вчинок дізналася мати, яка переглядала новини в « ОСОБА_12 » і випадково натрапила на це відео. Пояснює, що усвідомив протиправний характер своїх дій, у вчиненому щиро кається та шкодує про свій вчинок.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_5 суду пояснила, що вона виховує трьох неповнолітніх дітей, з яких ОСОБА_13 є найстаршим. Характеризує його як добру, слухняну дитину, яка в силу свого віку потребує постійного батьківського контролю. Про вчинок ОСОБА_13 вона дізналася 30.03.2024 з мережі Інтернет, коли пізно ввечері вирішила подивитися новини в чаті « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Побачивши відео, яке її шокувало, воно розбудила сина, який в той час вже спав, і стала виясняти, навіщо він це зробив, а наступного дня до них додому приїхали співробітники поліції, які також стали з`ясовувати усі обставини. Поясняє, що у зв`язку з активними бойовими діями у місті Мирноград Донецької області їх сім`я у 2024 році змушена була виїхати у Полтавську область. На теперішній час вони мають статус внутрішньо переміщених осіб, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Ні в чому поганому син помічений не був, піддається контролю та вихованню. Вказувала, що здатна здійснювати за сином повноцінний контроль та забезпечувати його належну поведінку.

Потерпіла ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилася, повідомила, що вона евакуювалася з м.Мирноград і інше більш безпечне місце і просить розглянути клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у її відсутність. Зазначає, що спричинена їй шкода усунута повністю, пам`ятник відремонтовано.

Вислухавши пояснення особи, щодо якої вирішується питання застосування примусових заходів виховного характеру, та дослідивши дордані до клопотання письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Згідно ст.498 КК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.499 КПК України, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Під час постановлення ухвали у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд відповідно до ст. 501 КПК України з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Вчинення ОСОБА_15 суспільно-небезпечного діяння, підпадаючого під ознаки ч.3 ст.297 КК України, окрім його визнавальних пояснень, підтверджується витягом з ЄРДР № 0000067 від 01.04.2024, відомості в який внесені правоохоронними органами за результатами моніторингу соціальних мереж, під час якого було встановлено, що невідомі особи 30.03.2024 здійснили наругу над могилою на кладовищі в м.Мирноград Донецької області, протоколом огляду місця події від 31.03.2024, яким є кладовище «Озерка» в м.Мирноград Донецької області, де було виявлено зруйнований мармуровий пам`ятник з написом « ОСОБА_8 13.11.1950 11.10.1980» і « ОСОБА_9 22.06.1912 28.08.1992», протоколом огляду відеозапису, розміщеного у соціальній сторінці «Типовий Мирноград», яким об`єктивно підтверджуються дії ОСОБА_7 , направлені на руйнування пам`ятника.

За правилом, визначеним статею 22 КК України, кримінальна відповідальність за ч.3 ст.297 КК України настає з 16 років.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів кримінального провадження, на час вчинення суспільно-небезпечного діяння 30 березня 2024 року, ОСОБА_7 було повних 15 років, що виключає кримінальну відповідальність за ч.3 ст.297 КК України.

Так як суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, ОСОБА_7 вчинив до досягнення віку, з якого настає кримінальна відповідальність, до нього відповідно до ч.3 ст.97 КК України підлягають застосуванню примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

При обранні конкретного виду примусового заходу виховного характеру суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння, обставини його вчинення, особу неповнолітнього, умови його життя та виховання, стан здоров`я і рівень розвитку та інші особливості неповнолітньої особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 виховується у неповній сім`ї, на даний час по системі онлайн навчається у Мирноградському професійному ліцеї, на обліку в секторі ювенальної поліції, у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, є внутрішньо переміщеною особою. Заподіяні внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння збитки відшкодовані шляхом усунення спричиненої шкоди.

В якості примусового заходу виховного характеру прокурор просить застосувати до ОСОБА_7 передачу його під нагляд матері, обмеження його дозвілля та встановлення особливих вимог до його поведінки, що полягає у забороні відвідувати місця поховання, за виключенням місць родинного поховання у супроводі матері або іншого дорослого члена сім`ї та заборони йому відвідувати розважальні заклади (кафе, гральні заклади) з 20.00 год. до 06.00 год. наступної доби, встановивши тривалість зазначених заходів до досягнення ним повноліття.

Сторони підтримали запропоновані прокурором види примусових заходів виховного характеру. Суд також вважає їх прийнятними та здатними забезпечити належну поведінку неповнолітнього. Мати неповнолітньої особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в достатній мірі забезпечує належне виховання дітей, що вбачається з учбової характеристики ОСОБА_7 , акту обстеження його матеріально-побутових умов проживання, спроможна забезпечити позитивний виховний вплив на сина та постійний контроль за його поведінкою.

Питання цивільного позову не порушувалося.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.498, 501, 371-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , примусові заходи виховного характеру у виді :

- передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ;

- обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: заборони неповнолітньому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідувати місця поховання, за виключеннм місць родинного поховання у супроводі матері або іншого дорослого члена сімї та заборони неповнолітньому ОСОБА_7 відвідування розважальних закладів (кафе, гральних закладів) з 20.00 год. до 06.00 год. наступної доби.

Встановити ОСОБА_7 тривалість примусових заходів виховного характеру строком до досягнення ним повноліття.

Речовий доказ: оптичний носій інформації DVD-диск з відеозаписом з місця події зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1