Справа № 283/2474/23
провадження №1-кп/283/50/2025
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2025 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Малині об`єднані кримінальні провадження внесені в ЄРДР за № 0000093 від 08 вересня 2023 року та № 0000246 від 04 липня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця ЗСУ, судимого 04 липня 2023 року вироком Малинського районного суду Житомирської області за ч.1 ст. 162 КК України до двох років обмеження волі з звільненням від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 02 роки,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 19 серпня 2023 року близько 20-ї години, перебуваючи по вул. Городищанській в м. Малині на території затопленого кар`єру «калюжа», діючи з хуліганських спонукань, в присутності сторонніх осіб, виражаючи неповагу до оточуючих та зневажаючи загальноприйняті норми поведінки та моралі, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась в пошкодженні майна, підійшов до припаркованого автомобіля марки «Opel» моделі Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , умисно безпричинно правим кулаком наніс один удар по задньому склу транспортного засобу, тим самим спричинивши його пошкодження, що завдало потерпілій особі матеріальної шкоди на суму 4440,21 грн.

Крім того, в умовах воєнного часу, 02 червня 2024 року, в період часу з 23-ї години по 00 годину 03 червня 2024 року, обвинувачений, перебуваючи з дозволу власника ОСОБА_9 , в квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що потерпілий відпочивав, і його дії ніким не помічені, шляхом вільного доступу, з столу в кімнаті викрав банківську картку АТ КБ «Приватбанк», яка згідно до Закону України «Про інформацію», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 року № 414, ст. 200 КК України, є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом так як за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти являються засобом доступу до банківських рахунків.

Після цього, обвинувачений, реалізуючи єдиний умисел на крадіжку грошових коштів, шляхом використання привласненої банківської картки № НОМЕР_2 , пін-код до якої 02.06.2024 назвав потерпілий ОСОБА_9 , 03 червня 2024 року близько 06 години 50 хвилин з банкомату АТ КБ «Приватбанк» в м. Малині по вул. Івана Мазепи зняв грошові кошти у сумі 200 грн.

Продовжуючи злочинні дії, він 03.06.2024 близько 07 години 23 хвилин в м. Малині по вул. 10-ОГШБ з банкомату у сумі з комісією зняв 849 грн.

03.06.2024 о 07:54 у сумі з комісією зняв 4162 грн.

03.06.2024 о 18:09 у сумі з комісією - 1049 грн.

04.06.2024 о 11:29 у сумі з комісією - 4162 грн.

05.06.2024 о 12:24 у сумі з комісією - 1049 грн.

05.06.2024 о 21:19 у сумі з комісією - 4162 грн.

06.06.2024 о 06:24 у сумі з комісією -3122 грн.

09.06.2024 о 13:30 розрахувався за товар 80 грн.

Таким чином, своїми злочинними діями, направленими на таємне викрадення чужого майна, вчинених умисно, з корисливих мотивів ОСОБА_7 спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_9 , на загальну суму 18 835 гривень.

Обвинувачений в судовому засіданні по епізоду викрадення банківської картки ОСОБА_9 та подальшого зняття грошових коштів з неї повністю визнав свою вину. Підтвердив фактичні обставини справи та свою причетність до інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння. По епізоду хуліганських дій в районі пляжу на затопленому гранітному кар`єрі «калюжа» заперечив правильність кваліфікації його дій як хуліганство. Зазначив, що 19 серпня 2023 року, коли він разом зі своїми знайомими відпочивав біля водойми, повз них проходила компанія невідомих йому людей, серед яких були і дівчата. Він покликав їх до себе, однак його відразу почали ображати. Будучи обуреним на таку поведінку, вирішив підійти до цієї групи, яка вже перебувала біля свого автомобіля на парковці, щоб з`ясувати причину таких слів. Однак, ця компанія продовжувала його ображати, знімати на камеру телефону, відштовхувати та погрожувати. Не оспорює факту удару кулаком по склу автомобіля, однак вважає, що він невинуватий в даному інциденті через провокації молодиків.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив, що проживає з матір`ю обвинуваченого, а тому ОСОБА_7 має вільний доступ до квартири. Взагалі він з`являється лише тоді, коли йому потрібні гроші або поїсти. Ввечері 02 червня 2024 року обвинувачений дійсно приходив в квартиру, після чого потерпілий, наступного дня, виявив відсутність своєї картки. На питання де картка, ОСОБА_7 категорично заперечував свою причетність до її зникнення. Лише після того, як потерпілий в банку дізнався про зникнення грошей з рахунку, він звернувся в поліцію.

Подав письмову заяву про відсутність претензій до обвинуваченого.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор і потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

По епізоду хуліганських дій 19 серпня 2023 року

Свідок ОСОБА_8 засвідчив, що 19 серпня 2023 року він в колі своїх друзів відпочивав на «калюжі», та ближче до вечора, коли вони вже поверталися до автомобіля, щоб їхати додому, до дівчат, які були з ним, на пляжі почав чіплятися раніше незнайомий йому ОСОБА_7 , який візуально був напідпитку. Оскільки, слова адресовані дівчатам, були принизливими, хтось з його компанії відповів обвинуваченому на кшталт «відпочинь». Свідок вважав, що інцидент на цьому вичерпано, однак, наближаючись до автомобіля «Opel» Zafira, яким він користується, вони побачили, що ОСОБА_7 йде до них, викрикуючи в їх адресу образливі слова. Дівчата відразу сіли на заднє сидіння, а він, намагався заспокоїти обвинуваченого, який поводився неадекватно, щось кричав, розмахував руками, та в якийсь момент вдарив правим кулаком по задньому склу автомобіля, розбивши його, від чого поранив собі руку. Свідок викликав поліцію, оскільки не розумів чи буде продовжувати свої активні дії обвинувачений.

Свідок ОСОБА_10 , будучи допитаним в судовому засіданні, показав, що відпочивав разом ОСОБА_7 на «калюжі». Підтвердив суду ту обставину, що ОСОБА_7 щось казав дівчатам з невідомої кампанії. Пам`ятає, що обвинувачений раптом кудись побіг, а через деякий час коли він пішов до нього, в останнього була розбита рука та йшла кров.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, а саме даних протоколу огляду місця події від 19.08.2023 року слідує, що поблизу затопленого кар`єру «калюжа» знаходиться автомобіль «Opel» Zafira, в якого виявлено пошкодження заднього скла. Згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/106-23/11816-АВ від 14.09.2023 вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Opel» Zafira реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 19.08.2023 рік складає 4440, 21 грн.

Даними слідчого експерименту проведеного 19 вересня 2023 року з участю свідка ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_11 , які незалежно один від одного відтворили обставини хуліганських дій обвинуваченого, з яких чітко вбачається, що події відбувались в місці скупчення відпочиваючих, відсутності причин виникнення конфлікту та зриву нормального відпочинку громадян.

Під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 27 вересня 2023 року, останній підтвердив факт конфлікту з невідомими йому хлопцями та подальшого розбиття ним заднього скла автомобіля.

Що стосується позиції обвинуваченого що його дії вчинені без мети посягання на громадський спокій, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, заявлені з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальний проступок з таких підстав.

Так, безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4,5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 №10, хуліганство слід відрізняти від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи.

Однак, як встановлено в ході судового розгляду, в даному випадку обвинувачений і свідок не були знайомі між собою до події кримінального правопорушення.

Також, в ході судового розгляду не встановлено жодних обставин, які би давали підстави вважати, що дії будь-кого з компанії були неправильними чи образливими по відношенню до обвинуваченого чи інших осіб.

Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про наявність між обвинуваченим і свідками конфлікту до початку хуліганській дій, умисне розбиття скла автомобіля в громадському місці не було пов`язано з самозахистом або припиненням інших протиправних дій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, свідків та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, оцінюючи та аналізуючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю за ч.1 ст. 296 КК України (по епізоду 19 серпня 2023 року), та у викраденні офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів за ч.1 ст. 357 КК України, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану за ч. 4 ст. 185 КК України доведена в повному обсязі та знайшла своє підтвердження під час судового слідства.

У відповідності до вимог ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд виключає з обвинувачення обставину, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого як щире каяття, оскільки така обставина в даних кримінальних правопорушеннях носить лише формальний характер. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину (проступку), ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах провадження відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений намагався відшкодувати збитки потерпілим.

У відповідності до вимог ст.67 КК України, обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, вартість викраденого.

ОСОБА_7 посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив, є схильним до скоєння корисливих правопорушень, скоїв нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком Малинського районного суду Житомирської області від 04.07.2023, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 з 20 лютого 2024 року самовільно залишив територію військової частини. При цьому, як з`ясувалось в ході розгляду справи, на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова 05.11.2024 в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України 20 грудня 2024 року ОСОБА_12 затримано та ухвалою слідчого судді 21 грудня 2024 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

16.01.2025 року ОСОБА_7 звільнено з «Новгород-Сіверської установи виконання покарань №31» на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.01.2025, запобіжний захід скасовано, визначено у 72 годинний час прибути до військової частини НОМЕР_4 , однак обвинувачений повторно самовільно залишив військову частину.

Приймаючи до уваги всі обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання виключно у виді позбавлення волі в межах санкції статті інкримінованого йому кримінального правопорушення, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Згідно із положенням ч. 4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Підстави для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, призначивши йому покарання у виді:

за ч.1 ст. 296 КК України два роки пробаційного нагляду;

за ч.4 ст. 185 КК України п`яти років позбавлення волі

за ч.1 ст. 357 КК України одного року пробаційного нагляду.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 04 липня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 01 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Житомирська УВП №8» залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Початок терміну відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 15.09.2025, зарахувавши засудженому строк попереднього ув`язнення з 03.07.2025 по 14.09.2025 включно з розрахунку день за день.

Речові докази: CD-R диски з відеозаписами слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_8 від 19.09.2023, з участю свідка ОСОБА_11 від 19.09.2023, з участю підозрюваного ОСОБА_7 від 27.09.2023 залишити в матеріалах кримінального провадження, після вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 1912,00 гривень стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя