Справа № 303/4410/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.08.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4

за участі учасників судового розгляду: захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/389/25 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2025 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів - до 14 вересня 2025 року включно без визначення застави.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою відносно, яке мотивоване тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено ряд обставин, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених за ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.317 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

На думку прокурора, ризик впливу обвинуваченого на свідків підтверджується тим, що обвинувачений з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у позапроцесуальні відносини зі свідками, потенційними підозрюваними та схиляти їх до зміни наданих слідству показів і тиску на них.

З огляду на викладене, прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить суд обрати відносно ОСОБА_6 інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту. У разі не застосування судом до гр. ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, просить суд визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, захисника адвоката який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги,перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

У відповідності до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні твердження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Всупереч доводів апеляційної скарги, висновок суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідає фактичним обставинам справи і такий висновок підтверджується перевіреними судом доказами, яким дана належна оцінка.

Разом із тим, суд першої інстанції дав належну оцінку фактам відсутності обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідності проведення судом процесуальних дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, що вік та стан здоров`я ОСОБА_6 перешкоджає продовженню дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду про те, що суд вважав доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що дає підстави вважати,що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке бути призначено йому, а також розуміючи невідворотність вчиненого та кримінальної відповідальності за скоєне може залишити місце проживання, тим самим ухилитися від кримінального переслідування.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги захисника про те, що наведені у клопотанні прокурора ризики ґрунтуються виключно на припущеннях, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, більш того, місцевим судом обґрунтовано зазначено, чому суд дійшов саме таких висновків і що вони підтверджуються матеріалами кримінального провадження, і з такою мотивацією погоджується і суд апеляційної інстанції.

Вищевказані обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту фактично не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, відомостей про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 доводи на захист обвинуваченого були предметом перевірки та розгляду судом першої інстанції і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені в апеляційній скарзі мотиви також не дають підстав для зміни чи скасування ухвали суду і застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчим суддею безперечно, взято до уваги наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, однак, за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків для даного кримінального провадження, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам нині діючого КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

На інші доводи, які б слугували підставою для скасування ухвали суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , захисник-адвокат ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не посилається.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 , доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419,422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2025 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді