Провадження № 1-кс/369/2627/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання слідчого СВ Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 15.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст. 152, ч. 3 ст. 156-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого СВ Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 15.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст. 152, ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділення Відділу поліції № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2024 за ч. 4, 6 ч. 152 ч. 3 ст. 156-1 КК України.

12.06.2025 у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, який має середньо-спеціальну освіту, перебуває на посаді командира бойової машини - командир механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 у званні молодший сержант, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 04.05.2018 Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 с. 153 КК України до 14 років позбавлення волі. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання час термін попереднього ув?язнення з 22.10.2013 по день набрання вироком законної сили, де одному дню попереднього ув?язнення відповідає два дні позбавлення волі; 21.12.2020 скеровано до суду обвинувальний акт за ч. 2 ст. 189 КК України, на даний час кримінальне пров адження знаходиться на розгляді; 30.03.2023 звільнений з зали суду за ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у зв`язку із зміною запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисту поруку; повідомлено про підозру у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України; у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152 КК України; у вчиненні пропозиції зустрічі, зроблена повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася, вчинена щодо малолітньої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України; у вчиненні пропозиції зустрічі, зроблена повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася, вчинена щодо малолітньої особи, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за особливо тяжкий злочин щодо статевої недоторканості малолітньої особи, на шлях виправлення не став, та звільнившись із установи відбування покарання, вчинив нові злочини проти статевої недоторканності малолітньої, за наступних обставин.

Так, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024, у ОСОБА_4 , який перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник злочинний умисел спрямований на домагання дитини для сексуальних цілей, спрямований на пропозицію зустрічі особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій.

Так, ОСОБА_4 , улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024, маючи намір на домагання дитини для сексуальних цілей, використовуючи чат-бот для знайомств « ОСОБА_8 » у мобільному додатку - месенджері для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», вступив у спілкування з малолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на пропозицію зустрічі особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 3, 53, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 21, 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 23, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. ст. 20, 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 20.06.2012, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024, будучи повнолітньою особою, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_9 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», тобто діючи у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, усвідомлюючи, що остання є малолітньою особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку та переслідуючи мету вчинення щодо неї сексуальних дій, запропонував ОСОБА_9 зустрітись із ним, визначивши для цього місце та час.

ОСОБА_4 , діючи з метою, щоб така зустріч відбулася, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024, приїхав на автомобілі марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 , до попередньо узгодженого із малолітньою ОСОБА_9 місця, що знаходилось неподалік від її місця проживання, а саме у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні пропозиції зустрічі, зробленої повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася, вчинена щодо малолітньої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Крім того, у невстановленому досудовим розслідуванням місці улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років.

Так, ОСОБА_4 , улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024, реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи чат-бот для знайомств « ОСОБА_8 » у мобільному додатку - месенджері для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, вступив у спілкування з малолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на скоєння дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 3, 53, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 21, 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 23, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. ст. 20, 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 20.06.2012, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванням місці і час, але не пізніше 11.08.2024, будучи повнолітньою особою, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_9 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», запропонував їй зустрітись із ним, визначивши для цього місце та час.

ОСОБА_4 , діючи з метою, щоб така зустріч відбулася, у невстановлений досудовим розслідуванням час улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024, приїхав на автомобілі марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 , до попередньо узгодженого із потерпілою місця, а саме у с. Гатне Фастівський район Київська область, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка . До вказаного автомобіля, на пропозицію ОСОБА_4 , сіла малолітня ОСОБА_9 .

У точно невстановлений досудовим розслідуванням час, улітку 2024 року, але не пізніше 11.08.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні автомобіля марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка з метою протиправного задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії щодо малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, які здатні викликати моральне розбещення останньої, порушити її нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись малолітством ОСОБА_9 та її психіатричним розладом, внаслідок яких вона не могла повною мірою усвідомлювати наслідки дій сексуального характеру щодо неї та легко піддавалась маніпулятивному впливу дорослого, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним та оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Крім того, 12.08.2024, у ОСОБА_4 , який перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник повторний злочинний умисел, спрямований на домагання дитини для сексуальних цілей, спрямований на пропозицію зустрічі особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій.

Так, ОСОБА_4 , 12.08.2024, маючи повторний намір на домагання дитини для сексуальних цілей, у мобільному додатку - месенджері для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», продовжив спілкування з малолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на пропозицію зустрічі особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, діючи умисно, повторно у порушення вимог ст. ст. 3, 53, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 21, 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 23, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. ст. 20, 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 20.06.2012, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці 12.08.2024, будучи повнолітньою особою, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_9 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», тобто діючи у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, усвідомлюючи, що остання є малолітньою особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку та переслідуючи мету вчинення щодо неї сексуальних дій, повторно запропонував малолітній ОСОБА_9 зустрітись із ним наступного дня, тобто 13.08.2024, на місці попередньої зустрічі, таким чином визначивши для цього місце та час.

Надалі, 13.08.2024, продовжуючи реалізацію свого повторно умислу на домагання дитини для сексуальних цілей, ОСОБА_4 в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_9 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram» уточнив місце зустрічі із останньою, вказавши, що зустріч має відбутися в салоні автомобіля.

Після чого ОСОБА_4 , діючи з метою, щоб така зустріч відбулася, 13.08.2024 після 16 год., діючи повторно, приїхав на автомобілі марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 , до попередньо узгодженого із малолітньою ОСОБА_9 місця, що знаходилось неподалік від її місця проживання, а саме у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні пропозиції зустрічі, зробленої повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася, вчинена щодо малолітньої особи, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Крім того, 12.08.2024 у ОСОБА_4 , який перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник повторний злочинний умисел спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років.

Так, ОСОБА_4 , 12.08.2024, реалізуючи повторний умисел, у мобільному додатку - месенджері для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», продовжив спілкування з малолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.08.2024 ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням місці, будучи повнолітньою особою, реалізуючи свій повторний злочинний умисел, діючи повторно у порушення вимог ст. ст. 3, 53, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 21, 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 23, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. ст. 20, 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 20.06.2012, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_9 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram» (далі - додаток «Telegram»), повторно запропонував їй зустрітись із ним, визначивши для цього місце та час.

13.08.2024, близько 16 год. ОСОБА_4 , діючи з метою, щоб така зустріч відбулася, приїхав на автомобілі марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 , до попередньо узгодженого із потерпілою місця, а саме у с. Гатне Фастівський район Київська область, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка . До вказаного автомобіля, на пропозицію ОСОБА_4 , сіла малолітня ОСОБА_9

13.08.2024 після 16 год. ОСОБА_4 , діючи повторно, перебуваючи у салоні автомобіля марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка з метою протиправного задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії щодо малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, які здатні викликати моральне розбещення останньої, порушити її нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись малолітством ОСОБА_9 та її психіатричним розладом, внаслідок яких вона не могла повною мірою усвідомлювати наслідки дій сексуального характеру щодо неї та легко піддавалась маніпулятивному впливу дорослого, повторно вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним та оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 6 ст. 152 КК України.

Крім того, 14.08.2024 у ОСОБА_4 , який перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник повторний злочинний умисел спрямований на домагання дитини для сексуальних цілей, спрямований на пропозицію зустрічі особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї будь-яких дій сексуального характеру та розпусних дій.

Так, ОСОБА_4 , 14.08.2024, маючи повторний намір на домагання дитини для сексуальних цілей, у мобільному додатку - месенджері для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», продовжив спілкування з малолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14.08.2024 близько 15 год., ОСОБА_4 реалізуючи свій повторний злочинний намір, спрямований на пропозицію зустрічі особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, діючи умисно, повторно у порушення вимог ст. ст. 3, 53, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 21, 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 23, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. ст. 20, 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 20.06.2012, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, будучи повнолітньою особою, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_9 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», тобто діючи у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, усвідомлюючи, що остання є малолітньою особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку та переслідуючи повторну мету вчинення щодо неї сексуальних дій, повторно запропонував малолітній ОСОБА_9 зустрітись із ним того ж дня, тобто 14.08.2024 об 16 год. 35 хв., на місці попередньої зустрічі, таким чином визначивши для цього місце та час.

Після чого, 14.08.2024 об 16 год. 35 хв., ОСОБА_4 , діючи з метою, щоб така зустріч відбулася, діючи повторно, приїхав на автомобілі марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 , до попередньо узгодженого із малолітньою ОСОБА_9 місця, що знаходилось неподалік від її місця проживання, а саме у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні пропозиції зустрічі, зробленої повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася, вчинена щодо малолітньої особи, повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Крім того, 14.08.2024 у ОСОБА_4 , який перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник повторний злочинний умисел спрямований вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років.

Так, ОСОБА_4 , 14.08.2024, реалізуючи повторний умисел, у мобільному додатку - месенджері для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», продовжив спілкування з малолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14.08.2024 близько 15 год., ОСОБА_4 реалізуючи свій повторний злочинний умисел, діючи повторно у порушення вимог ст. ст. 3, 53, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 21, 30-2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 23, 19, 34, 36 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. ст. 20, 22, 23 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» від 20.06.2012, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, будучи повнолітньою особою, в ході спілкування з малолітньою ОСОБА_9 через вищевказаний мобільний додаток - месенджер для обміну текстовими повідомленнями «Telegram», тобто діючи у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, усвідомлюючи, що остання є малолітньою особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку та переслідуючи мету вчинення щодо неї сексуальних дій, повторно запропонував малолітній ОСОБА_9 зустрітись із ним того ж дня, тобто 14.08.2024 об 16 год. 35 хв., на місці попередньої зустрічі, таким чином визначивши для цього місце та час.

Після чого, 14.08.2024 об 16 год. 35 хв., ОСОБА_4 , діючи з метою, щоб така зустріч відбулася, діючи повторно, приїхав на автомобілі марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 , до попередньо узгодженого із малолітньою ОСОБА_9 місця, що знаходилось неподалік від її місця проживання, а саме у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка.

14.08.2024 у період часу з 16 год. 35 хв. по 17 год. 10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні автомобіля марки «КІА» моделі «SORENTO», чорного кольору, р.н. НОМЕР_2 у с. Гатному Фастівського району Київської області, поблизу перехрестя вулиць Жулянська та Артема Максюка з метою протиправного задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії щодо малолітньої особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, які здатні викликати моральне розбещення останньої, порушити її нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись малолітством ОСОБА_9 та її психіатричним розладом, внаслідок яких вона не могла повною мірою усвідомлювати наслідки дій сексуального характеру щодо неї та легко піддавалась маніпулятивному впливу дорослого, повторно вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, анальним та оральним проникненням з використанням геніталій в тіло малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 6 ст. 152 КК України.

Винуватість підозрюваного ОСОБА_4 доводиться зокрема:

1)Протоколом огляду місця події від 15.08.2024 в період часу з 17 год. 00 хв. по 18 год. 30 хв., проведеного за місцем проживання потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , було вилучено нижню білизну (труси) білого кольору з плямами буро-рожевого кольору, шорти біло чорного кольору зі смужками та футболку сірого кольору з написом. У вказаний одяг була вдягнена ОСОБА_9 14.08.2024. Також проведено огляд комп`ютера, в якому міститься в месенджері листування сексуального характеру. Встановлено, що це листування між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та чоловіком, нікнейм якого в месенджері «Телеграм» позначено як « ОСОБА_11 ;

2)Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16.08.2025 року, яка пояснила, що 15.08.2024, близько 10 год. 00 хв., вона перебувала вдома за місцем проживання. В цей час, зайшовши до кімнати молодшої сестри ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачила в моніторі комп`ютера листування інтимного характеру в месенджері своєї молодшої сестри з невідомою особою чоловічої статі, під ніком « ОСОБА_13 ». Молодша сестра, ОСОБА_9 , побачивши, що її листування з невідомою особою переглядає старша сестра вибігла з будинку у невідомому напрямку. ОСОБА_12 сфотографувала все листування в месенджері та відправила батьку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в свою чергу побачивши дану смс, викликав працівників поліції до місця спільного проживання для встановлення всіх обставин. В ході перегляду листувань молодшої сестри, свідок побачила чат з невідомою особою під псевдонімом « ОСОБА_13 », в якому формат спілкування містив інтимний характер, який включав в себе обговорення статевих актів її сестри з зазначеною вище невідомою особою під псевдонімом « ОСОБА_13 ». Після перегляду зазначеного листування, свідок відразу почала фотографувати зазначений чат з екрану комп`ютера на свій мобільний телефон, та пересилати зроблені мною фотознімки своєму батьку ОСОБА_14 , а також в телефонному режимі про вказану ситуацію свідок повідомила матір ОСОБА_15 . Під час перегляду вказаного вище чату, ОСОБА_12 відкрила сторінку співрозмовника її сестри під псевдонімом « ОСОБА_13 » де побачила ім`я вказаного користувача « ОСОБА_16 », після чого зробила фото для фіксації. В цей час свідок почала вести бесіду в чаті із вказаною особою від імені св.оєї сестри, де намагалася отримати хоч якусь інформацію від нього. Запитала де вони зустрічались, однак отримала у відповідь «на старому місці». Крім того, свідок запитала у співрозмовника номер мобільного телефону, під приводом швидкого відновлення у разі можливої втрати зв`язку. На що він надіслав смс повідомлення з номером телефону НОМЕР_3 . В подальшому свідок скопіювала ім`я користувача « ОСОБА_16 » під псевдонімом « ОСОБА_13 » у свій мобільний додаток «Телеграм», та почала вести спілкування під виглядом випадкової особи і надслала йому смс із текстом «Привіт», вказаний чоловік наполягав на продовженні листування з метою знайомства, на що свідок відповіла згодою та попросила останнього надіслати своє фото, він мені у відповідь співрозмовник надіслав два фото та відео з привітом, які я раніше додала до матеріалів кримінального провадження разом з фотознімками листування своєї сестри із вказаною особою;

3)Висновком експертів за результатами проведення судової лінгвістичної (сематико-текстуальної) експертизи від 16.09.2024, згідно якої встановлено, що «зміст текстових повідомлень, реалізованих під час смс-листування між користувачем з нікнеймом « ОСОБА_17 » та користувачем з нікнеймом « ОСОБА_18 » у месенджері «Телеграм», вказує на спонукання користувачем з нікнеймом « ОСОБА_17 » (користувача з нікнеймом « ОСОБА_18 ») до вчинення певних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення його статевих потреб та розбещення неповнолітньої особи. Зі змісту текстових повідомлень, реалізованих під час смс-листування між користувачем з нікнеймом « ОСОБА_17 » та користувачем з нікнеймом « ОСОБА_18 » у месенджері «Телеграм», випливає, що учасник комунікації користувач з нікнеймом « ОСОБА_17 » вчиняв у минулому та планує вчиняти у майбутньому розпусні дії щодо адресата користувача з нікнеймом « ОСОБА_18 », а також спонукає до вчинення таких дій;

4)Висновком експерта судово-медичної експертизи від 14.09.2024, яким встановлено що, у потерпілої ОСОБА_9 тілесні ушкодження: три садна лівого стегна, одне садно лівої гомілки, два садна лівого колінного суглобу, які утворилися від дії тупого (-их) предмету (-ів), за механізмом тертя, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Садна лівого стегна та лівої гомілки виникли за 7-8 діб до огляду, садна лівого колінного суглобу за 0-2 доби до огляду. При огляді 23.08.2024 цілісність дівочої пліви порушена, про що свідчить наявність двох розривів дівочої пліви, що гояться, які утворилися від дії тупого предмету, щонайменше за 8-10 діб до огляду. Наявність у підекспертної вираженого запалення в ділянці статевих органів подовжує терміни загоєння розривів дівочої пліви, таким чином вони можуть вказувати на здійснення статевого акту природнім способом в термін, зазначений в постанові. Виявлені розриви відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний здоров?я, оскільки в зазвичай загоюються в термін від 6 до 21 дня.

5)Протоколом огляду відеозапису від 16.08.2024, де оглянуто відеозаписи з камер спостереження, за адресами: с. Гатне, вулиці Київська, Жулянська, Артема Максюка та виявлено автомобіль KIA SORENTO, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 і який і сам зображений на вказаному відео. Час відеозапису, а саме 14.08.2024 з 16 год. 35 хв по 17 год. 10 хв., відповідає часу зустрічі із потерпілою ОСОБА_9 під час якої відбулося її зґвалтування, що зафіксовано у листуванні, виявленому у потерпілої ОСОБА_9 ;

6)Протокол впізнання по фотознімкам від 30.04.2025, в ході якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала по фотографії підозрюваного ОСОБА_4 ;

7)Протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_9 від 02.05.2025, проведеного за методикою «Зеленої кімнати» із застосуванням відеозйомки, в ході якого остання повідомила місце, час зустрічей із ОСОБА_4 , зазначила види статевого акту та на спеціальній статистичній ляльки показала місця свого тіла, до яких доторкався підозрюваний.

8)Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 14.06.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.08.2025.

30.06.2025 Київським апеляційним судом відмовлено у задоволенні апеляційної скарги захисту ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді від 14.06.2025 і залишено в силі запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

06.08.2025 керівником Фастівської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 3-х місяців, тобто до 12.09.2025.

08.08.2025 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.09.2025 року.

04.09.2025 Київським апеляційним судом відмовлено у задоволенні апеляційної скарги захисту ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді від 08.08.2025 і залишено в силі запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

05.09.2025 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було продовжено строк досудового розслідування до 12.11.2025 року.

Щодо наявних ризиків слідчий зазначив наступне.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується наступним.

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні шести злочинів, два із яких є особливо тяжким злочином, за який санкцією передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, що є найсуворішим покаранням із можливих, а отже розуміння невідворотності і суворості покарання, яке йому загрожує, може спонукати його переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Зокрема підозрюваний, усвідомлюючи для себе невідворотність покарання за вчинені особливо тяжкі злочини, і як наслідок, можливе довічне позбавлення волі, може почати переховуватися шляхом неявок до органу досудового розслідування та суду, неотримання повісток, зміна засобів зв`язку, виїзд до іншого населеного пункту чи країни, без повідомлення про це органу досудового розслідування та суду. Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_4 є військовослужбовцем та може відбути у райони віддалені від розташування органу досудового розслідування та суду, що у подальшому може бути використане останнім для перешкоджання досудовому розслідуванню через не можливість вручення процесуальних документів, які б забезпечували його виклик та, як наслідок, неможливість гарантування його явки до слідчого, слідчого судді та суду при обранні більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий росив врахувати практику ЄСПЛ із приводу тяжкості покарання, як фактора, що впливає на формування ризику можливого переховування підозрюваного.

У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 29.06.2006, заява №60712/00) у справі Волосюк проти України).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване стосовно до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується наступним.

ОСОБА_4 має сталу схильність до вчинення злочинів проти статевої недоторканості малолітніх, а також до інших тяжких та особливо тяжких злочинів.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 раніше вже засуджувався за злочин однотипного складу (щодо статевої недоторканості малолітньої особи-дівчинки), а саме 04.05.2018 Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 153 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі. Проте, строк відбування вказаного покарання був перерахований на підставі ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Натомість, навіть перебуваючи в умовах СІЗО за вказаним вироком підозрюваний ОСОБА_4 маючи стійку антисоціальну поведінку продовжив свою злочинну діяльність та вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 189 КК України, що була задокументована під час досудового розслідування кримінального провадження №00011113 за ч. 2 ст. 189 КК України. За наслідками досудового розслідування обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 та його спільника скеровано до розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №00011113 за ч. 2 ст. 189 КК України до ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, який 30.03.2023 судом змінено на запобіжний захід у виді особистої поруки.

Проте, через короткий час після звільнення, а саме у період часу з 30.03.2023 по 14.08.2024 ОСОБА_4 вчинив нові 6 злочинів, у вчиненні яких йому наразі пред`явлена підозра.

Таким чином, наведені факти вказують на системність злочинної діяльності ОСОБА_4 , так як, скоївши особливо тяжкий злочин проти статевої свободи та недоторканості відносно малолітньої особи, за який був засуджений 04.05.2018 вироком Подільського районного суду м. Києва, підозрюваний, перебуваючи у місці позбавлення волі вчинив новий злочин, а звільнившись із місць позбавлення волі відповідно до запобіжного заходу у виді особистої поруки, продовжив вчиняти злочини проти статевої недоторканості малолітньої особи. Це прямо вказує на системність злочинної діяльності ОСОБА_4 та те що, останній належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Отже, на даний час ОСОБА_4 має судимість за один особливо тяжкий злочин і одночасно притягується до кримінальної відповідальності ще за 7 злочинів (6 епізодів у даному провадженні, два з яких є особливо тяжкими та у кримінальному провадженні №00011113 за ч. 2 ст. 189 КК України, яке знаходиться на розгляді у Шевченківському районному суді м. Києва). Неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, яке починається саме з моменту повідомлення про підозру, свідчить про стійкість злочинних намірів підозрюваного та вказує на високий ризик того, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 зможе і надалі вчиняти тяжкі та особливо тяжкі злочини, у тому числі щодо статевої недоторканності малолітніх осіб.

Отже ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є особливо інтенсивним у поведінці ОСОБА_4 .

Ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, підтверджується наступним.

Вчинивши насильницькі злочини над малолітньою потерпілою ОСОБА_9 , ОСОБА_4 не зупинився та продовжив спілкування з нею. Так, проведеним оглядом телефону ОСОБА_9 13.12.2024 виявлено листування останньої із ОСОБА_4 , що містить інтимний характер та спонукання ОСОБА_4 потерпілої на виготовлення інтимних порнографічним зображень та зустрічі із ним.

Згідно фактичних обставин інкримінованих підозрюваному злочинів та зібраних доказів ОСОБА_4 обізнаний про місце проживання потерпілої ОСОБА_9 , її перебування, номер телефону, а тому може її схилити до дачі не правдивих показів у судовому засіданні, залякати її, шантажувати або враховуючи доступ підозрюваного до зброї може застосувати її щодо потерпілої.

Також, згідно із висновком спеціаліста психолога - потерпіла ОСОБА_9 , «…була емоційно залежна від дорослого чоловіка, який використовував свої знання для маніпуляції, а те що відбувалося, дівчинка вважала нормальним, романтизуючи ці стосунки».

Слідчий просив врахувати слідчого суддю, що покази потерпілої у даному провадження мають важливе значення, відтак даний ризик у поведінці підозрюваного є високо імовірним.

Слідчий просив слідчого суддю відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України врахувати:

1)Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України прошу врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Зокрема, вагомість доказів у даному провадженні визначається протоколами слідчих (розшукових) дій, висновків експертів, долучені до даного клопотання.

2)Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України прошу врахувати тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, а саме найсуворіше покарання у виді довічного позбавлення волі.

3)майновий стан підозрюваного ОСОБА_4 , який дозволяє останньому тривалий час залишатися без офіційних доходів та переховуватися від слідства, суду. Підозрюваний перебуваючи на свободі може використати свої фінансові можливості на вплив на посадових осіб, залучених до проведення експертиз у даному провадженні та потерпілого.

Встановлено, що ОСОБА_4 є засновником та керівником Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Сапфір» (,

м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 120, офіс 4)

Крім цього ОСОБА_4 з 11.12.2023 року зареєстрований як фізична-особа підприємець з основним видом діяльності «69.10 Діяльність у сфері права», тобто таким чином, може мати зв`язки серед юристів, які може використати для тиску на потерпілу, її батьків, на посадових осіб, залучених до проведення експертиз та досудового розсування у даному провадженні.

Також, зібрані стороною обвинувачення дані вказують на високий рівень доходів підозрюваного. Оскільки за 2024 рік ОСОБА_4 отримав від ВЧ НОМЕР_4 грошові кошти в загальній сумі 878 412, 47 грн, Всеукраїнської благодійної організації «Українська фундація правової допомоги» грошові кошти у загальній сумі 626 486 грн, Громадської організації «Центр громадянської просвіти «Альменда» грошові кошти у загальній сумі 38 000 грн, Білогородської сільської ради грошові кошти у загальній сумі 15 000 грн, також від Страхової компанії «ББС ІНШУРАНС» виплачено грошові кошти у сумі 111 498, 00 гривень.

Загальний дохід ОСОБА_4 за 2024 рік становить 1 669 396, 47 грн.

Крім того ОСОБА_4 має у власності автомобіль марки «LAND ROVER», моделі «RANGE ROVER AUTOBIOGRAPHY», 2011 року випуску.

Високі майнові статки підозрюваного вказують на його можливості тривалий час знаходитись без офіційних джерел доходу під час переховування від слідства і суду, а також на можливість їх використати шляхом тиску на потерпілу та впливу на хід розслідування.

Окрім, майнових статків підозрюваного ОСОБА_4 , прошу суд також врахувати майновий стан сім`ї підозрюваного, а саме те, що його дружина ОСОБА_19 є власником двох товариств з обмеженою відповідальністю, а саме ТОВ «СМАК КОНТИНЕНТІВ» де має 50% частки, ТОВ "МАРКО ФАРМ ЛТД" з 5,10 % частки. Крім цього ОСОБА_19 зареєстрована як фізична особа підприємець, вид економічної діяльності 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування. Також працює на посаді головного бухгалтера в ТОВ «ТЕРРАКОТ Україна» .

4)ризик летальності, що його створює підозрюваний, у зв`язку з його доступом до зброї. Так, ОСОБА_4 є командиром 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у званні молодший лейтенант, а отже має законний доступ до вогнепальної стрілецької зброї.

Враховуючи вище викладене слідчий за погодженням з прокурором просили суд продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах досудового розслідування, до 5-ти місяців, тобто до 12.11.2025 включно у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, захисник надав до суду клопотання військової частини НОМЕР_5 про зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та продовжити строк дії застосування відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 15.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 3 ст. 156-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 14.06.2025 року у справі №369/10512/25 відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.08.2025 року.

30.06.2025 Київським апеляційним судом відмовлено у задоволенні апеляційної скарги захисту ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді від 14.06.2025 і залишено в силі запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

06.08.2025 керівником Фастівської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 3-х місяців, тобто до 12.09.2025. року.

08.08.2025 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/14183/25 підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 36 днів в межах строку досудового розслідування до 12 вересня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/15949/25 від 05.09.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 15.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст. 152, ч. 3 ст. 156-1 КК України, до 5 (п`яти) місяців, тобто до 12 листопада 2025 року (включно).

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до положень статей 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування у строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Так, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування, слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є обґрунтованою, що дає підстави для вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого у кримінальному провадженні та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зі змісту клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно виконати значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які об`єктивно неможливо провести до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, а саме: отримати висновок судової мистецтвознавчої експертизи, що призначена 20.08.2025; отримати висновок лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, що призначена 15.04.2025; провести тимчасові доступи та вилучити інформацію у операторів мобільного зв`язку ПрАТ "ВФ Україна", ПрАТ "КИЇВСТАР" дозвіл на проведення, яких надано слідчим суддею 27.08.2025, після вилучення оглянути вказану інформацію та проаналізувати; остаточно вирішити питання про правову кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення; виконати вимоги ст. 290 КПК України (відкриття матеріалів іншій стороні); скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати ряд інших слідчих дій у кримінальному провадженні, в яких виникне необхідність.

Як зазначає орган досудового розслідування, без проведення зазначених слідчих та процесуальних дій завершити досудове розслідування та прийняти законне рішення неможливо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм і застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 дані, які характеризують особу останнього, його вік, соціальні зв`язки, сімейний стан.

Слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховуючи характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані, які характеризують особу останнього, його вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, вагомість наявних доказів у кримінальному провадженні, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, вважає доведеними ризики, (які як убачається із попередньої ухвали суду від 369/14183/25 року по теперішній час не зменшилися та продовжують існувати) що останній може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеним необхідність продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на переконання слідчого судді, саме такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , або його зміни на більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність соціальних зв`язків, не є тим стримуючим фактором на даному етапі, який забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Крім того, суд враховує, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи підозрюваному строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права останнього, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зокрема прав потерпілих у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд вважає за доцільне клопотання слідчого задовольнити та продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, до 06 листопада 2025 року включно.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, із застосуванням насильства.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Слідчий суддя залишає без розгляду клопотання військової частини НОМЕР_5 про зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу, адже військова частина не наділена правом подавати клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки це є повноваженням прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), а також самого підозрюваного та його захисника, відповідно до ст.ст. 200- 201 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 197, 206, 309 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання військової частини НОМЕР_5 про зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу, - залишити без задоволення.

Клопотання слідчого СВ Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 15.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст. 152, ч. 3 ст. 156-1 КК України, - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, за адресою: вул. Деґтярівська, 13, м. Київ, у межах строку досудового розслідування, строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 06 листопада 2025 року (включно).

Визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 06 листопада 2025 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 10.09.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1