УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 Справа №607/15646/24 Провадження №1-кп/607/662/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

під час закритого судового засідання в залі суду у м. Тернополі з розгляду кримінального провадження № 0002873 від 23.12.2023 про обвинувачення: ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 135 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 135 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 135 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

її представника адвоката ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів: ОСОБА_9 (бере участь дистанційно), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (беруть участь дистанційно), ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_13 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_14 ,

встановив:

на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження № 0002873 від 23.12.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_6 через канцелярію суду подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 терміном на 60 днів без визначення застави, яке у судовому засідання підтримав та мотивував тим, що продовжують існувати ризики того, що остання може: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Також прокурор зазначає про неможливість застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, таких як застосування застави, домашнього арешту або особистого зобов`язання, оскільки вони не забезпечать її належної поведінки та виконання покладених на неї обов`язків.

Також через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 на домашній арешт за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 з можливістю відвідування закладів охорони здоров`я та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати до суду за кожною вимогою, не залишати місце проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання. В обґрунтування цього клопотання вказав на погіршення стану здоров`я обвинуваченої.Згідно з випискою з медичної карти, яка отримана 22.07.2025 від Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях, у ОСОБА_4 діагностовано: хронічний пієлонефрит, стадія загострення (вперше діагностовано 23.02.2024, підтверджено 05.02.2025, стан залишається невилікуваним); хронічний гастродуоденіт із періодами загострення. Ці захворювання мають тяжкий хронічний перебіг із негативною динамікою, що ускладняється умовами тримання під вартою. Тривале перебування в умовах ізоляції негативно впливає на можливість належного лікування та призводить до погіршення стану здоров`я обвинуваченої. Окремо зазначає, що як на підставу для продовження застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу, при продовженні строку тримання під вартою 25.06.2025, прокурор здійснив посилання на те, що ОСОБА_4 може чинити тиск на потерпілих та свідків, які не допитані судом. Разом з тим, потерпілі у кримінальному провадженні були допитані в судовому засіданні. Також прокурор у судовому засіданні до подання даного клопотання про зміну застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу зауважив, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які залишалися недопитаними, наразі перебувають за межами України, а тому прокурор відмовився від їх допиту. Потерпіла та представник потерпілої не наполягали на проведенні зазначеного допиту й така відмова була прийнята судом. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був застосований в тому числі і з метою недопущення позапроцесуального впливу обвинуваченої на потерпілих та свідків, які не були допитані в судовому засіданні. Наявність цього ризику на час подачі даного клопотання сторони захисту відпала.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_11 подане ним клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, крім вищенаведеного, просив визначити заставу у мінімальному розмірі у разі, якщо суд прийде до переконання продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_10 вказав, що позиція сторони захисту спільна, заперечив проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_13 у судовому засіданні підтримали позицію захисників.

Також прокурор ОСОБА_6 через канцелярію суду подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 терміном на 60 днів без визначення застави, яке у судовому засіданні підтримав та аргументував тим, що продовжують існувати ризики того, що останній може: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Також прокурор зазначає про неможливість застосування до ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів, таких як застосування застави, домашнього арешту або особистого зобов`язання, оскільки вони не забезпечать його належної поведінки та виконання покладених на нього обов`язків.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає, що ризики, наведені прокурором, є необґрунтованими, на підтвердження таких ризиків не надано жодних підтверджуючих документів та не зазначено нового ризику, а тому на даний час вони втратили свою актуальність, у зв`язку із чим просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Окрім того, прокурор ОСОБА_6 через канцелярію суду подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до прокурора та суду; не відлучатися за межі Тернопільської області без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, яке у судовому засіданні підтримав та обґрунтував тим, що продовжують існувати ризики того, що останній може: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_12 не заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора, проте зазначила, що обвинуваченому ОСОБА_5 також слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки він має відповідати за свої вчинки, тому заперечила проти клопотання захисників щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтримала позицію свого представника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку:

згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК України (гл. 18 цього Кодексу) слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу; слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою).

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу (пункти 35, 51 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції»).

Судом встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.06.2025 обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 востаннє було продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 23:59 23.08.2025.

Суд зазначає, щоу цьому судовому засіданні виникла необхідність розглянути клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів щодо кожного з обвинувачених, строк дії яких закінчується 23:59 23.08.2025, оскільки головуюча суддя ОСОБА_1 перебуватиме у щорічній основній відпустці, а тому суд не зможе розглянути вказані клопотання до зазначеної дати.

Вирішуючи питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , суд бере до уваги наявність пред`явленого обвинувачення у вчиненні останніми інкримінованих їм злочинів та необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , усвідомлюючи міру покарання за найсуворіше інкриміноване кримінальне правопорушення, можуть навмисно переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності. При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 зможе безперешкодно покинути межі країни.

Також продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з огляду на те, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які безпосередньо у судовому засіданні не допитувалися, є знайомими обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а тому, незважаючи на перебування цих свідків за кордоном, обвинувачені за допомогою мережі Інтернет або в телефонному режимі шляхом погроз можуть схиляти останніх до дачі неправдивих показів, відмови від участі у допиті у цьому кримінальному провадженні, що негативно вплине на подальший судовий розгляд, який станом на день вирішення клопотань прокурора триває.

Водночас захисник вказує, що прокурор відмовився від допиту вказаних свідків, оскільки вони перебувають за кордоном, потерпіла та її представник не наполягали на проведенні зазначеного допиту й така відмова була прийнята судом. Однак суд зазначає, що сторона захисту заявила клопотання про допит цих свідків, яке було судом задоволено, а тому з огляду на те, що двоє свідків та самі обвинувачені не допитувалися безпосередньо у судовому засіданні, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати.

Посилання захисників на відсутність доказів того, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суд до уваги не бере, оскільки законодавець не вимагає наявності доказів протиправної поведінки особи в майбутньому. На цьому етапі для продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою достатньо наявність доказів того, що існують ризики можливої протиправної поведінки цих обвинувачених.

Крім цього, суд враховує передбачені статтею 178 КПК України обставини, а саме:вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, зокрема протоколів слідчих дій із додатками, висновків експертиз, показань трьох свідків та потерпілої, які у повному обсязі дослідженні під час судового розгляду кримінального провадження; обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, зокрема вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, групою осіб, способом, що має характер особливого мучення, завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, а також те, що потерпілий є особою з інвалідністю з народження, а саме його ліва кисть із частиною передпліччя нижче ліктя відсутня, що створювало перешкоди для самозахисту під час нанесення йому численних тілесних ушкоджень; шкоду, завдану потерпілій стороні, зокрема смерть особи, та відсутність будь-якого відшкодування зі сторони обвинувачених. Також суд бере до уваги молодий вік обвинувачених та незадовільний стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_4 , наявність в них родини та відсутність утриманців, відсутність місця роботи, репутацію, майновий стан, відсутність судимостей.

Суд не залишає поза увагою і наявність суспільного інтересу, адже об`єктом злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 135 КК України, є життя та здоров`я особи, які є найвищими соціальними цінностями згідно зі ст. 3 Конституції України.

Обставини, на які посилається захисник ОСОБА_11 у своєму клопотанні про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, не свідчать, що необхідність у раніше обраному обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала.

Водночас стороною захисту не надано до суду доказів щодо неможливості отримати медичну допомогу за місцем перебування обвинуваченої ОСОБА_4 . Навпаки, згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.07.2025 №628/26ЧММЧ/ЧН-25, яку до свого клопотання долучив захисник, на даний час стан здоров`я ОСОБА_4 відповідає наявному захворювання та у разі погіршення стану здоров`я їй буде надана відповідна невідкладна медична допомога на базі Чортківської міської медичної частини №26 або територіальному закладі охорони здоров`я МОЗ України, а саме у КНП «Чортківська центральна міська лікарня». Жодних застережень щодо неможливості перебування обвинуваченої ОСОБА_4 в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я вказана виписка не містить. Інших документів, які б свідчили про неможливість перебування останньої в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я, стороною захисту не надано.

Таким чином, надана стороною захисту виписка свідчить про перебування ОСОБА_4 під динамічним наглядом лікаря та надання обвинуваченій необхідної медичної допомоги в період загострення хвороб.

Таким чином, суд приходить до переконання, що залишається необхідність продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а тому клопотання прокурора підлягають задоволенню, а у клопотаннях сторони захисту слід відмовити.

Окрім цього, враховуючи, що в результаті насильницьких дій, які ставляться у вину обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_17 , загинув потерпілий, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченим розмір застави, що не суперечить вимогам п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тому у клопотанні захисника ОСОБА_11 про визначення обвинуваченій ОСОБА_4 розміру застави слід відмовити.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2024 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, яку внесено 08.04.2024, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.06.2025 востаннє було продовжено до 23:59 23.08.2025.

З огляду на: вагомість досліджених у судових засіданнях доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 135 КК України, ступінь тяжкості, характер та фактичні обставини інкримінованих останньому злочинів, їх суспільне значення, суворість передбаченого законом покарання, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим, продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 331, 392, 393 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , без визначення розміру застави, задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт або визначення застави в мінімальному розмірі відмовити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 23:59 21.09.2025.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , без визначення розміру застави, задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 23:59 21.09.2025.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити до 21.09.2025, строк дії, покладених на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до прокурора та суду; не відлучатись за межі Тернопільської області без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали в частині запобіжних заходів до 21.09.2025 включно.

Копію ухвали надати/надіслати обвинуваченим та начальнику ДУ «Чортківська УВП (№26)».

На ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції та не зупиняє виконання такої ухвали, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Головуюча суддя ОСОБА_1