ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16595/25

Провадження № 11-сс/820/430/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 рокуу кримінальному провадженні № 0001833 від 07 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арештустосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Святець, Теофіпольського району, Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.2 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що слідчим ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001833, внесеному до ЄРДР 07 червня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень,передбачених ч.1 ст. 382, ч.2 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області у справі № 685/1266/24 від 15.01.2025, що набрала законної сили 28.01.2025, будучи визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність даної постанови, з метою її невиконання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, ігноруючи вимоги постанови суду та усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно ухилився від виконання постанови суду 07.06.2025 близько 05:15 години керуючи транспортним засобом «Opel Senator» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Центральній в с. Гаврилівка, Теофіпольської ТГ, Хмельницького району, Хмельницької області.

Тим самим, встановлено в діях ОСОБА_7 наявність достатніх доказів для підозри його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Крім того, не виконавши постанови Теофіпольського районного суду Хмельницької області у справі № 685/1266/24 від 15.01.2025, що набрала законної сили 28.01.2025, 07.06.2025 близько 05:15 години, водій ОСОБА_7 , в порушення п.п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху), а саме перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керуючи технічно не справним автомобілем «Opel Senator» д.н.з. НОМЕР_1 , несправності якого полягають у невідповідності технічного стану ходової частини вимогам п. 31.4.5 г) ПДР України, рухаючись у с. Гаврилівка, по проїзній частині вул. Центральній зі сторони с. Медисівка в напрямку до с. Караїна, Теофіпольської ТГ, Хмельницького району, Хмельницької області, в порушення вимог пп. 2.3. (б), 2.9 (а), 12.1. та 12.4 Правил дорожнього руху, діючи протиправно недбало, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, рухався з перевищенням дозволеної швидкості руху, близько 70 км/год, в межах населеного пункту, по заокругленій ділянці проїзної частини вул. Центральній, поблизу будинку № 17, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, а саме не врахував зміну дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху та перевищив дозволену швидкість руху, внаслідок чого втратив можливість контролювати напрямок і траєкторію руху керованого ним автомобіля «Opel Senator» д.н.з. НОМЕР_1 та перебуваючи в некерованому стані допустив виїзд на зустрічне узбіччя, де здійснив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля із лівою частиною тіла пішохода ОСОБА_9 , який в цей момент стояв на узбіччі, після чого ОСОБА_7 покинув місце події.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень;

Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги пп. 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1. та 12.4. Правил дорожнього руху, вказані порушення перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 .

Тим самим, встановлено в діях ОСОБА_7 наявність достатніх доказів для підозри його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Крім того, 07.06.2025, близько 05 год. 15 хв., водій ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, відразу після вчинення дорожньо-транспортної діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що в результаті його дій, а саме дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлений реальної можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, нехтуючи моральними нормами співжиття, у порушення вимог п. 2.10 (а, г, д) Правил дорожнього руху та ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», маючи при цьому реальну можливість вжити заходів для надання медичної допомоги потерпілому, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_9 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не вжив самостійних заходів для доставлення потерпілого до лікувального закладу та не вжив будь-яких інших заходів, необхідних для відведення небезпеки, що загрожувала життю потерпілого, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди та залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_9 , який перебував у небезпечному для життя, безпорадному стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.

Тим самим, встановлено в діях ОСОБА_7 наявність достатніх доказів для підозри його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, які виразились у завідомому залишені без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходи до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

31.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 286-1 КК України.

09.08.2025 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

За вказаним кримінальним провадженням слідчий ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 382, ч.2 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово, окрім випадків необхідності прослідувати до місця укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» або до медичного закладу для отримання медичної допомоги та покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, до 08 жовтня 2025 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішення слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , який свідомо ігноруючи постанову суду, в стані алкогольного сп`яніння вчинив ДТП, будучи позбавлений права керування транспортними засобами за керування в стані алкогольного сп`яніння. Після скоєного залишив місце події, не надавши потерпілому першої медичної допомоги.

Посилається на те, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та не піддається сумніву в оскаржуваному судовому рішенні.

Апелянт зазначає, що слідчим суддею безпідставно не враховано наявність реального ризику того, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, враховуючи його ступінь тяжкості та передбачену Законом міру відповідальності (за ч. 2 ст. 286-1 КК України від 3 до 8 років реального позбавлення волі) та його фактичну протиправну поведінку, пов`язану із залишенням місця події.

Окрім того, ОСОБА_7 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний залишив місце вчинення злочину, не надав жодної допомоги потерпілому, не вжив заходів для виклику карети швидкої допомоги та працівників поліції. Зазначеними діями останній позбавив органи досудового розслідування фактичної можливості зафіксувати першочергову слідові інформації на місці ДТП.

Зауважує, що існує ризик впливу ОСОБА_7 на свідка, який перебував в автомобілі підозрюваного, був безпосереднім очевидцем ДТП та повідомив обставини наїзду на потерпілого ОСОБА_9 , з метою зміни його подальшихпоказань на користь підозрюваного.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку із наявними ризиками, відповідно до доводів апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 не визнали апеляційних вимог, вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, враховуючи, що підозрюваний вину визнає, зауважили, що досудове розслідування на завершальному етапі, залишилось виконання вимог статті 290 КПК України, підозрюваний виконує обов`язки, покладені на нього судом, проживає з матір`ю та не має наміру переховуватись.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого суді залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

У поданій апеляційній скарзі прокурор оскаржує застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки вважає, що існують доведені ризики, яким не можна запобігти у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання та з`ясовувались інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від відповідальності, що обґрунтовується вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у якому він підозрюється. Беручи до уваги те, що підозрюваний після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події, з метою уникнення відповідальності, що свідчить про те, що ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим, може спробувати уникнути кримінальної відповідальності, шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки в разі переховування від органів досудового розслідування та суду, це спричинить ряд суттєвих перешкод для досудового розслідування та суду. Беручи до уваги те, що в ході досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак на судові засідання по даному факту, без поважних на те причин не з`явився, хоча був належним чином про них повідомлений, а також повідомлений про постанову суду, одна не виконував такі; незаконно впливати на свідків та потерпілих ДТП з метою зміни їх показів, що обґрунтовується тим, що у разі застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного засобу, ніж тримання під вартою, він зможе пересуватися та здійснювати вплив на свідків, а також на потерпілого, з метою зміни їх показів на свою користь, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 товаришує із свідком ОСОБА_11 ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 являється раніше судимим за умисний злочин та притягувався до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінальне правопорушення.

Одночасно, при обранні запобіжного заходу слідчий суддя врахував всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а також те, що відомості по кримінальному провадженню №0001833 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2025 року, з моменту внесення відомостей до повідомлення про підозру 31.07.2025 та звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу 11.08.2025 року минуло понад 2 місяці. 09.08.2025 року підозрюваний особисто отримав повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчинення кримінального правопорушення та не перешкоджав слідству будь-яким чином, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що стосовно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, адже саме такий запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У колегії суддів не виникає сумнівів у висновках слідчого судді щодо обґрунтованості на цій стадії досудового розслідування підозри, пред`явленої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень з боку органу досудового розслідування, оскільки існує інформація, що він міг вчинити вказані правопорушення, про що свідчать матеріали кримінального провадження, додані до клопотання слідчого і доведено прокурором, що не оскаржується стороною захисту.

Згідно з частиною 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При цьому, обов`язок доведення існування зазначених обставин кримінальний процесуальний закон покладає на слідчого, який звертається із відповідним клопотанням, яке повинно містити крім викладу обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, також обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та посилання на матеріали, що підтверджують всі ці обставини, відповідно до вимог ст. 184 КПК України.

Відповідно до частини 3 статті 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею ухвалено з дотриманням зазначених вимог національного законодавства та з урахуванням практики ЄСПЛ, тому колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вище перелічені дії.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідно до вимог статей 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово, окрім випадків необхідності прослідувати до місця укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» або до медичного закладу для отримання медичної допомоги. Крім того, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора, суду з населеного пункту за місцем проживання; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженні; невідкладно прибувати за викликами до слідчого, прокурора за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію; та наявність судимостей.

Колегія суддів вважає слушним висновок слідчого судді, що з урахуванням положень ст.ст.177, 178, 183 КПК України, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 є занадто суворим заходом для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, як слідчим суддею, так і колегією суддів враховано відомості про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, характеризуючі матеріали, майновий та сімейний стан, наявність у нього постійного місця проживання, а також, що досудове розслідування знаходиться на завершальному етапі, що підтверджено прокурором у судовому засіданні, підозрюваний з`являвся за викликами до органів досудового розслідування, виконував процесуальні обов`язки без застосування запобіжного заходу..

Стосовно посилання в апеляційній скарзі прокурора на ризик незаконного впливу на свідків, то ухвалою слідчого судді на підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язок утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, тому такий ризик нівелюється.

Колегія суддів вважає, що як слідчим в клопотанні, так і прокурором в апеляційній скарзі належним чином не обґрунтовано неможливість запобігання наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з посиланням на матеріали, що підтверджують всі ці обставини, відповідно до вимог ст. 184 КПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Рішення слідчого судді про відмову в задоволенні вказаного клопотання слідчого обґрунтовано тим, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.

Згідно зі статтями 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів уважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З урахуванням обставин кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вимог ст.178 КПК України, даних про особу останнього, поведінки підозрюваного під час досудового розслідування після повідомлення йому про підозру, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав, передбачених КПК України, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегії суддів вважає, що прокурором не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, тому слідчий суддя і дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що покладені слідчим суддею на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного та обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде цілком достатнім для запобігання наявним ризикам.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги прокурора, провівши ретельний аналіз доказів, долучених до клопотання стороною обвинувачення, а також наданих стороною захисту, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України є правильним, такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які стали би підставою для скасування ухвали слідчого судді, а також підстав для застосування іншого запобіжного заходу, ніж застосував слідчий суддя та вважає апеляційну скаргу прокурора не підлягаючою задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арештустроком до 08 жовтня 2025 року з покладанням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, стосовно ОСОБА_7 ,підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 382, ч.2 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3