ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні без технічної фіксації в спрощеному провадженні без виклику учасників кримінальне провадження №0000482, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 жовтня 2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпро, громадянина України, маючого середню професійну освіту, неодруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця військової служби на посаді водія гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 05.07.2023 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, штраф не сплачено,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з наказу №248 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 серпня 2024 року, солдат ОСОБА_3 , на посаді водія гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , вважається таким, що прибув до військової частини НОМЕР_1 у відрядження з військової частини НОМЕР_2 , з метою підсилення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст.9,11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ст.ст.1,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Таким чином, військовослужбовець військової служби солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, згідно з вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.07.2023 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та засуджений до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень. Вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.07.2023 набрав законної сили 07.08.2023 (справа № 322/847/23).

Розпорядження про набрання вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.07.2023 відносно ОСОБА_3 законної сили надійшло на адресу Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 23.08.2023.

Відповідно до ч.1 ст.26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

29.08.2023 уповноваженою особою Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області під час виходу за місцем проживання засудженого було вручено виклик-повідомлення про необхідність сплати штрафу, призначеного вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.07.2023.

У подальшому, у період з 11.01.2024 по 09.05.2024 уповноваженою особою Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області здійснювалось листування із засудженим ОСОБА_3 , під час якого останній повідомлений про необхідність сплати штрафу, призначеного вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.07.2023. Проте, ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від сплати штрафу за вищевказаним вироком, його не сплатив до теперішнього часу.

Проведеним досудовим розслідуванням не встановлено будь-яких об`єктивних фактів, які б свідчили, що у період часу з 23.08.2023 по 27.5.2025 за станом здоров`я або з інших поважних причин ОСОБА_3 не мав змоги сплатити штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.07.2023 (справа № 322/847/23).

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи визнаним винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та засудженим на підставі вироку Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.07.2023 із призначенням покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень, та обізнаним з порядком, строками виконання призначеного судом покарання, а також наслідками ухилення від сплати штрафу, передбаченими Кримінальним кодексом України, умисно, без поважних причин, ухилився від покарання у виді штрафу на користь держави, документ про сплату штрафу до Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробацїї» у Дніпропетровській області не пред`явив.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, а обвинувачений, представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. А тому суд, за клопотанням прокурора, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.389 КК України ухилення засудженого від сплати штрафу, доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, з покладенням обов`язків, визначених ч.2 ст.59-1 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05 липня 2023 року ОСОБА_3 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачеонго ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, який сплачено не було.

Оскільки нове кримінальне правопорушення за зазначеним кримінальним провадженням обвинуваченим було вчинено після постановлення вироку Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05 липня 2023 року, але до повного відбуття покарання, при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід застосувати положення ч.1 ст.71 КК України та приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05 липня 2023 року.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів судом не вирішується відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.

Процесуальні витрати у кримінальному провадження відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100,110,124,349,368,373-374,376,392-395, КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України і призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05 липня 2023 року та остатосно призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік та штрафу у дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень виконувати самостійно.

Початок строку покарання у виді пробаційного нагляду слід обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1