Справа № 204/2952/17
Провадження № 1-р/204/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_3 про роз`яснення вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року у справі № 204/2952/17,

УСТАНОВИВ:

До Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшла вказана заява, в обґрунтування якої зазначається, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року у справі № 204/2952/17 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Цим же вироком стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_4 щомісячно суму у розмірі 3200,00 гривень на користь заявниці ОСОБА_3 до досягнення донькою ОСОБА_5 , вісімнадцяти років. Однак зазначений вирок суду саме у цій частині є незрозумілим з огляду на те, що у ньому не зазначено, з якого конкретно місяця і якого року з засудженого має стягуватися на користь заявниці щомісячно сума 3200,00 гривень, що унеможливлює його виконання.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 подану заяву підтримала та просила її задовольнити, пояснила, що у вказаній частині вирок суду не виконується, оскільки у вироку суду не вказано конкретної дати, з якої необхідно проводити стягнення. Уважала, що стягнення з засудженого визначеної суми на утримання дитини слід здійснювати з часу подання нею позовної заяви з 2017 року.

Засуджений ОСОБА_4 проти задоволення заяви про роз`яснення рішення не заперечував, підтверждив, що не зазначення конкретної дати стягнення перешкоджає виконанню вироку в цій частині. До суду надіслав письмове клопотання, яке підтримав у судовому засіданні, відповідно до якого зазначив, що початок виплати матеріальної компенсації за позовом має обчислюватися від дня набрання вироком законної сили, а не з 2017 року. У поданому суду позові потерпіла не зазначала, що вона вимагає виплати з 2017 року. Під час виступу в судовому засіданні та під час підтримки позову в судових дебатах потерпіла також не вказувала на необхідність нарахування виплат з 2017 року. Строк позовної давності для вимог майнового характеру становить три роки. Таким чином, нарахування компенсації з 2017 року суперечить як положенням національного законодавства так і стандартам правової визначеності, закріпленим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своїх

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 380 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Вивчивши подану заяву, заслухавши в судовому засіданні доводи заявниці, заперечення засудженого, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2023 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Позовну заяву представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_4 32695 гривень 94 копійки в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди на користь ОСОБА_3 . Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_4 щомісячно суму у розмірі 3200,00 гривень на користь ОСОБА_3 , до досягнення її донькою ОСОБА_5 вісімнадцяти років. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_4 200000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди на користь ОСОБА_3 . В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.05.2024 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 14 грудня 2023 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 27.05.2025 вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року й ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2024 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, а касаційні скарги засудженого і захисника ОСОБА_9 без задоволення.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 31.03.2025, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, остання 09.04.2025 отримала три виконавчі листа за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Аналізуючи положення глави 29 КПК України, відповідно до вимог ст. 380 цього Кодексу, роз`яснено може бути вирок, якщо без такого роз`яснення їх складно виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

При цьому, слід вказати, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. В заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру для виконання рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 року у справі № 814/907/16.

З тексту вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2023 вбачається, що позов ОСОБА_10 вирішено, однак при вирішенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно суми в розмірі 3200 грн. до досягнення нею 18 років, не вказано конкретної дати, з якої потрібно проводити таке стягнення, тому у вказаній частині вирок суду є незрозумілим та утруднює його виконання, що також встановлено у судовому засіданні відповідно до пояснень ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні, мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також діти потерпілого, народжені після його смерті. Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у п.п. 1-5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього саме працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають право на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Таким чином, ст. 1200 ЦК України не врегульовано питання, з якого часу слід стягувати суму шкоди, завдану дитині у разі смерті потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегулювані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Таким чином, зважаючи на відсутність у чинному законодавстві, норми, яка регулює вказані відносини, те, що відсутність вказівки у рішенні суду часу, з якого необхідно проводити стягнення коштів на утримання дитини фактично має наслідком невиконання судового рішення у вказаній частині, суд уважає, що наявні підстави для роз`яснення вироку суду в цій частині, застосувавши за аналогією норму 191 СК України, та роз`яснити, що стягнення з ОСОБА_4 щомісячно суми у розмірі 3200,00 гривень на користь ОСОБА_3 , до досягнення її донькою ОСОБА_5 вісімнадцяти років, слід проводити починаючи з 26.06.2017 (дата звернення до суду з позовом).

Щодо тверджень ОСОБА_4 про те, що стягнення сум на утримання дитини ОСОБА_5 слід проводити з часу вступу вироку в законну силу, а проведення стягнення з 2017 року є порушенням норм ЦК України, оскільки з 2017 року минув строк позовної давності, то такі твердження судом не приймаються, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою 26 червня 2017 року, таким чином потерпілою не порушено строк звернення до суду з позовом.

Крім того, слід вказати, що смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже з вказаної дати дитина ОСОБА_5 фактично перебуває на утриманні матері ОСОБА_3 . Позовна заява подана потерпілою 26.06.2017 року. Справа розглянута судом 14.12.2023, вирок суду набрав законної сили 13.05.2024, тобто більше ніж через 6 років після звернення потерпілою до суду з позовом. Таким чином, суд уважає, що стягнення сум на утримання дитини з дня вступу вироку в законну силу фактично призведе до порушень прав дитини, право якої на утримання передбачено ст. 1200 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.372, 380, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про роз`яснення вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року у справі № 204/2952/17 задовольнити.

Роз`яснити вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2023 в частині вимог за цивільним позовом, а саме: стягнення з ОСОБА_4 щомісячно суми у розмірі 3200,00 гривень на користь ОСОБА_3 , до досягнення її донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вісімнадцяти років, слід здійснювати, починаючи з 26 червня 2017 року, дати звернення ОСОБА_3 до суду з позовом.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Повний текст ухвали складено 20.08.2025.

Суддя ОСОБА_1