ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/683/25

Провадження № 11-кп/820/396/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002140 від 27.12.2024, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , стрільця 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 2 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону, солдата, раніше судимого:

- 10.12.2003 року Свалявським районним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 262, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 27.05.2004 року Свалявським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 19.03.2010 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 14.11.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- 18.01.2017 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 13.01.2021 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого 31.05.2024 року умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 23.05.2024 року на підставі ст. 81-1 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати ОСОБА_7 з моменту фактичного затримання 27 грудня 2024 року.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 27 грудня 2024 року по 12 березня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/123-25/49-ТВ від 03.01.2025 року в сумі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 копійок.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим, востаннє 13.01.2021 Рівненським міським судом Рівненської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 31.05.2024 на підставі ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 23.05.2024 умовно-достроково звільненим від відбування основного покарання для проходження військової служби за контрактом із встановленням адміністративного нагляду строком на 12 місяців, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 31.05.2024 солдат ОСОБА_7 прийнятий на військову службу до військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 2 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону. Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та Законів України, виконувати свої службові обов`язки, що визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, сумлінно вивчати військову справу, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, бути дисциплінованим, пильним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Разом з тим, 26.12.2024 біля 20 год 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу кав`ярні «Цукерочка» по проспекту Миру, 30, в м. Шепетівка Хмельницької області, помітив потерпілу ОСОБА_8 , яка мала при собі жіночу сумку та рухалась в напрямку Шепетівського медичного фахового коледжу, у зв`язку з чим, передбачаючи, що в сумці можуть знаходитися грошові кошти та інше цінне майно, у нього виник злочинний умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння вказаним майном.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом вчинення розбійного нападу, керуючись корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, ОСОБА_7 пішов слідом за потерпілою ОСОБА_8 та, наздогнавши її в 20 год 35 хв цього ж дня неподалік будівлі Шепетівського медичного фахового коледжу, який розташований по проспекту Миру, 26, в м. Шепетівка Хмельницької області, скориставшись відсутністю поблизу сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що на території України діє воєнний стан, який введений в дію України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, строк дії якого продовжено згідно Указу Президента України № 740/2024 від 28.10.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №4024-ІХ від 29.10.2024, наблизився до потерпілої ОСОБА_8 зі спини та взяв лівою рукою за куртку ОСОБА_8 , після чого потягнув її до землі, таким чином обмежуючи потерпілу в рухах, приставив до тулуба останньої невстановлений в ході досудового слідства предмет, який ОСОБА_8 ідентифікувала як ніж, який він тримав у правій руці, наказав їй мовчати та йти за ним, бажаючи, щоб у потерпілої склалося враження, що якщо вона протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, то ця погроза буде реалізована.

Вищевказані дії, які вчиняв ОСОБА_7 по відношенню до потерпілої ОСОБА_8 , остання сприйняла як реальні, усвідомлюючи небезпеку для свого життя та здоров`я, у зв`язку із чим не здійснювала опору ОСОБА_7 , почала виконувати його вимоги.

Продовжуючи свої злочинні дії, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_8 не здійснює опору його діям, ОСОБА_7 , утримуючи її в такому положенні та не даючи змоги залишити місце події, обома руками зняв з плеча останньої жіночу сумку, виготовлену із шкіри чорного кольору, вартістю 617 грн 60 коп, у якій містився гаманець, виготовлений із шкірозамінника червоного кольору, вартістю 250 грн, у якому містилися грошові кошти в сумі 2300 грн, банкнотами номіналом 500 грн - 4 штуки, 200 грн - 1 штука та 50 грн - 2 штуки, 4 банківські картки АТ КБ «ПриватБанк», паспорт громадянина України, витяг з реєстру територіальної громади, які були видані на ім`я ОСОБА_8 , після чого з викраденим майном з місця події втік, а в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_7 , діючи умисно, внаслідок розбійного нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, в умовах воєнного стану заволодів майном потерпілої ОСОБА_8 загальною вартістю 3167 грн 60 коп, чим завдав їй майнового збитку на вказану суму.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , як вбачається з її змісту, просить вирок змінити.

Зазначає, що визнає вину у вчиненні грабежу, щиро кається у вчиненому.

Посилається на те, що потерпіла не могла пояснити чи в його руках був ніж чи ручка також вказувала, що він їй не погрожував та жодних тілесних ушкоджень не завдавав.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин вказаних у вироку, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд надав правильну юридичну оцінку.

Допитаний у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України не визнав, вважає, що кваліфікація його дій проведена невірно. Показав, що 26.12.2024 у вечірній час, перебуваючи на проспекті Миру в м.Шепетівка, помітив потерпілу, яка рухалась в напрямку медичного коледжу та розмовляла по телефону. Оскільки не мав грошових коштів, вирішив заволодіти її майном. Наздогнавши її ззаду, схопив потерпілу за праву руку, яку вона опустила з телефоном до низу, притиснув її до тулуба своєю правою рукою, голосно із застосуванням нецензурної лексики наказав мовчати та відвів на декілька метрів в сторону у темніше місце, де лівою рукою зняв з неї сумку. Після цього з викраденим майном почав втікати. Кількість та вартість викраденого не оспорює. Грошові кошти, що були в гаманці витратив на продукти харчування, оскільки хотів їсти, а решту речей викинув. Вважає, що його дії мають бути кваліфіковані як грабіж, оскільки ножа при заволодінні майном потерпілої не застосовував, тілесних ушкоджень їй не наносив. Саме у цьому визнає свою вину. Після того, як його затримали працівники поліції ніякого предмета схожого на ніж при ньому не виявили, саме він повідомив поліції, де викинув сумку потерпілої. Попросив вибачення у потерпілої та відшкодував їй завдану шкоду в сумі 4000 грн.

Потерпіла ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні ствердила, що 24.12.2024 близько 20 год 30 хв поверталась з роботи та рухалась по проспекту Миру в м.Шепетівка від кав`ярні «Цукерочка» в напрямку Шепетівського медичного фахового коледжу, при собі мала чорну шкіряну жіночу сумку, що була закинута через ліве плече та звисала з правого боку, у якій був червоний гаманець із шкірзамінника з грошовими коштами в сумі 2300 грн, 4 банківськими картами та документами. Була одягнена в куртку з каптуром. У правій руці тримала мобільний телефон, по якому розмовляла із дочкою, а у лівій руці тримала пакет із речами. Минувши коледж, рухаючись по пішохідній доріжці, помітила позаду себе обвинуваченого. Зробила крок в ліву сторону, щоб він міг її обминути. В цей час відчула, що обвинувачений привдарив її у районі голови ззаду та нахилив донизу. Від таких дій обвинуваченого каптур куртки насунувся їй на голову. Обвинувачений, утримуючи її в такому положенні, недаючи розігнутись, у грубій формі із застосуванням нецензурної лексики голосно наказав мовчати та йти за ним, після чого почав тягнути її за куртку в сторону за кущі, при цьому спереду перед її животом утримував у своїй правій руці якийсь предмет, який вона сприйняла як ніж. Що це був за предмет вона не бачила, проте щось блищало, руку із цим предметом обвинувачений до неї сильно не притискав. Розуміючи, що він її може зарізати, стала плакати, просити обвинуваченого відпустити та забрати її сумку, в якій у гаманці були грошові кошти. Обвинувачений дав можливість їй вирівнятись лише в той момент, коли почав двома руками знімати з неї сумку. Забравши сумку, обвинувачений пішов в сторону коледжу, а вона стала перевіряти себе спереду чи не тече кров, боялась, що він міг її порізати. Після цього підняла пакет та перейшла дорогу на світло, а дочка, яка весь цей час була на телефонному зв`язку та все чула, порадила їй викликати працівників поліції, що вона і зробила. До приїзду працівників поліції очікувала поряд біля приміщення кафе, що освітлювалось. Обвинуваченого не пробачила, досі налякана, боїться у вечірній час сама ходити по вулиці. Ствердила, що всі дії обвинуваченого та його погрози сприймала як реальні та загрозу для власного життя і здоров`я, у зв`язку з чим не здійснювала опору, виконувала його вимоги. У призначенні покарання поклалась на розсуд суду, будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви потерпілої ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 26.12.2024 року, яким підтверджується факт повідомлення нею про відкрите заволодіння майном з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій);

- даними протоколу огляду місця події з фототаблицями до нього від 26.12.2024, з якого вбачається місце вчинення кримінального правопорушення пішоходна зона неподалік будівлі Шепетівського медичного фахового коледжу по проспекту Миру, 26, в м. Шепетівка Хмельницької області, саме те, на яке вказують обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 ;

- даними протоколу слідчого експерименту від 27.12.2024 року та відеозапису вказаної слідчої дії за участю потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до яких потерпіла розповіла про прикмети обвинуваченого та його одягу (куртки); показала місце її перебування на проспекті Миру в м. Шепетівка, коли вона розмовляла по телефону і обвинувачений підійшов до неї ззаду, нахилив її до землі; місце, куди він відтягнув її, тримаючи за куртку і недаючи можливість розігнутись; продемонструвала як обвинувачений приставив до тулуба невстановлений в ході досудового слідства предмет, який ОСОБА_8 ідентифікувала як ніж, який він тримав у правій руці, наказав їй мовчати та йти за ним; як і де обома руками ОСОБА_7 зняв з плеча потерпілої жіночу сумку; показала напрямок у якому пішов обвинувачений з викраденим майном;

- даними протоколу затримання ОСОБА_7 від 27.12.2024, відповідно до якого під час його затримання в ході проведення особистого обшуку було вилучено спортивну куртку чорно-синього кольору марки «Schenker Storen», спортивні штани марки «Puma», шапку чоловічу бежевого кольору, грошові кошти купюрами по 200 грн в кількості 2 шт, 100 грн в кількості 1 шт, 20 грн в кількості 3 шт, монети номіналом 5 грн в кількості 1 шт, 1 грн в кількості 3 шт, 2 грн в кількості 2 шт та 50 коп в кількості 1 шт; витяг з реєстру територіальної громади, виданий на ім`я ОСОБА_8 ;

- даними протоколу огляду речей з фототаблицями до нього від 27.12.2024 року, відповідно до якого проведено огляд вилученого у ОСОБА_7 під час його затримання в ході обшуку одягу, а саме: спортивної куртки чорно-синього кольору марки «Schenker Storen», спортивних штанів марки «Puma», шапки чоловічої бежевого кольору;

- даними протоколу огляду речей з фототаблицями до нього від 27.12.2024 року, відповідно до якого проведено огляд вилучених у ОСОБА_7 під час його затримання в ході обшуку грошових коштів та проведено їх копіювання, а саме: купюр по 200 грн в кількості 2 шт, купюри 100 грн в кількості 1 шт, купюр по 20 грн в кількості 3 шт, монет номіналом 5 грн в кількості 1 шт, 1 грн в кількості 3 шт, 2 грн в кількості 2 шт та 50 коп в кількості 1 шт;

- даними протоколу огляду речей з фототаблицями до нього від 27.12.2024 року, відповідно до якого проведено огляд вилученого у ОСОБА_7 під час його затримання в ході обшуку документу, а саме: витягу №2023/000816380 від 01.02.2023 з реєстру територіальної громади, виданого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- даними протоколу пред`явлення речі для впізнання за фотознімками від 27.12.2024 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала на фото під №2 куртку, у яку був одягнений ОСОБА_7 під час вчинення розбійного нападу на неї за зовнішнім виглядом та кольором. Згідно довідки слідчого на представленому під №2 фото у протоколі впізнання від 27.12.2024 року розміщено фото вилученої в ході особистого обшуку ОСОБА_7 під час його затримання спортивної куртки;

- даними протоколу огляду місця події з фототаблицями до нього від 27.12.2024 року, з якого вбачається, що в ході огляду з даху будівлі транформаторної підстанції, що розміщена по проспекту Миру, 25, в м. Шепетівка, на яку вказав ОСОБА_7 , вилучено шкіряну чорну жіночу сумку із надписом «Lovely & yirui»;

- даними висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/123-25/49-ТВ від 03.01.2025 року, згідно якого станом на 26.12.2024 року ринкова вартість, наданої на дослідження бувшої у використанні жіночої сумки чорного кольору із надписом «Lovely & yirui» могла становити 617,60 грн., яка ні обвинуваченим, ні потерпілою не оспорюється;

- даними довідки ФОП ОСОБА_9 , відповідно до якої вартість бувшого у користуванні жіночого гаманця виготовленого із шкірзамінника червоного кольору станом на 26.12.2024 року могла складала 250 грн, яка ні обвинуваченим, ні потерпілою не оспорюється.

Всім зібраним доказам у їх сукупності суд дав належну оцінку, вірно кваліфікувавши дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 є відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, яка згідно ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_7 є рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом вірно враховано тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, є умисним, корисливим, закінченим, а також і те, що обвинувачений ОСОБА_7 одружений, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по по АДРЕСА_2 , під динамічним спостереженням у лікарів нарколога, психіатра за місцем проживання та реєстрації не знаходиться, на обліку в органі пробації не перебуває, здоровий, придатний для проходження військової служби за контрактом, є солдатом, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , за місцем служби характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 13.01.2021 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, яке відбував у Катеринівській ВК №46, за місцем відбуття покарання у якій характеризується негативно.

А тому, приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що на думку суду свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства, висловив осуд своєї поведінки, позицію потерпілої, яка у призначенні покарання поклалась на розсуд суду та претензій до обвинуваченого не має, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та вірно призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, в мінімальному розмірі, з конфіскацією майна, крім житла.

Обвинувачений ОСОБА_7 має 6 судимостей починаючи з 2003 року за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючі не зняті та непогашені в установленому законом порядку судимості, вчинив нове кримінальне правопорушення через незначний проміжок часу після умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання для проходження військової служби за контрактом із встановленням адміністративного нагляду, що свідчить про його кримінальну спрямованість, стійкість злочинних намірів.

В той же час, повне визнання вини у вчиненні грабежу, щире каяття у вчиненому, з урахуванням особи ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, відсутні стримуючі фактори в їх поведінці, на думку колегії суддів, не може бути самостійною та достатньою підставою для пом`якшення призначеного покарання.

Тому доводи про пом`якшення призначеного покарання є безпідставними.

Не можуть бути задоволеними і вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 в частині перекваліфікації його дій з ст.187 КК України на ст.186 КК України з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 6, 9, 12 постанови Пленум Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розбій як злочин проти власності (ст. 187 КК України) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптові, несподівані для потерпілого умисні дії, спрямовані на негайне вилучення його майна шляхом застосування до нього фізичного або психологічного насильства, небезпечного для життя і здоров`я.

При цьому фізичне насильство полягає в силовому впливі на потерпілого, який призводить до заподіяння йому легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я або незначною втратою працездатності, ушкоджень середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також в інших насильницьких діях, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх заподіяння. Психологічне ж насильство полягає у погрозі негайного застосування до потерпілого фізичного насильства, небезпечного для його життя чи здоров`я.

Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі - насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я. Погроза при вимаганні має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, то ця погроза буде реалізована. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів, які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погроз (зіпсована зброя, макет зброї тощо), але потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я. Така погроза може стосуватись як потерпілого, так і його близьких родичів і завжди містить у собі вимогу майнового характеру щодо передачі майна в майбутньому. При розмежуванні вимагання і грабежу чи розбою слід виходити з того, що при грабежі та розбої насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном у момент їх застосування. При цьому погроза являє собою такі дії чи висловлювання, які виражають намір застосувати насильство негайно.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 24.05.2021 року у справі №706/882/19 провадження № 51-444км21: «з об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного, зокрема, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу. При цьому форма висловлення погрози не обмежується конкретними словами про можливе застосування насильства, вона має місце і тоді, коли винна особа, зокрема, своїми жестами, демонстрацією зброї або інших предметів, які потерпілий об`єктивно може розцінити як такі, що при їх застосуванні його здоров`ю чи життю загрожуватиме небезпека, бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, то ця погроза буде реалізована, а в потерпілого дійсно таке враження склалося. А тому, Верховний Суд відхилив доводи засудженого про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, оскільки він не погрожував потерпілій та не застосовував до неї насильства, небезпечного для її життя та здоров`я».

Допитана у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 вказувала, що бачила в руці ОСОБА_7 предмет схожий на ніж, коли той тримав праву руку спереду перед нею під час заволодіння її майном. Зазначене підтверджується і протоколом слідчого експерименту 27.12.2024 чітко і послідовно. Показання потерпілої є послідовними і узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.

Сама ж незгода обвинуваченого ОСОБА_7 з оцінкою наданих суду доказів не може свідчити про те, що їх було досліджено з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, у процесі перевірки матеріалів кримінального провадження, колегія суддів не встановила матеріальних чи процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильності кваліфікації його дій.

Підстав для зміни вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3