печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001050 від 11.09.2024, -

В С Т А Н О В И В :

06.08.2025 слідчий першого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором, звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001050 від 11.09.2024.

Мотивуючи клопотання, сторона обвинувачення вказує, що слідчими Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчиненого внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001050 від 11.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підполковник Служби безпеки України (далі - СБ України) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом СБ України від 22.05.2009 № 665-ОС прийнятий на військову службу до СБ України.

Військову присягу прийняв 08.10.2001 в НА ДПСУ ім. Б. Хмельницького.

У період з 24.02.2022 по теперішній час проходить військову службу за контрактом (контракти від 14.03.2019 на період з 12.05.2019 до 11.05.2022 та від 13.05.2022 на період з 13.05.2022 до 12.05.2027).

Звання підполковника присвоєно наказом Голови СБ України №777-ОС від 30.06.2016.

У період часу з 25.08.2020 по 20.03.2024 ОСОБА_5 проходив військову службу на офіцерських посадах в Головному управлінні СБ України в Донецькій та Луганській областях.

Зокрема, у період з 25.11.2021 по 01.03.2024, у зв`язку з проведеними організаційно-штатними змінами, оголошеними наказами Голови СБ України від 25.11.2021 № 1240/ДСК та від 25.11.2021 № 0160, відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями служби безпеки України, підполковник ОСОБА_5 проходив військову службу на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 3 відділу головного відділу захисту національної державності 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях (наказ ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях про призначення від 03.12.2021 № 596-ОС/дск). У зв`язку з організаційно-штатними змінами, оголошеними наказом Голови СБУ від 30.11.2024 № 684/ДСК, 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до витягу з посадових інструкцій від 29.12.2023 № 5/1480дск ОСОБА_5 здійснював функції, які визначають його службовою особою (ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України).

Наказом Голови СБ України від 01.03.2024 № 272-ОС/дск ОСОБА_5 зарахований у розпорядження начальника Управління СБ України в Черкаській області та з 24.03.2024 відряджений до Управління СБ України в Черкаській області (наказ ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 20.03.2024 № 164-ОС/дск).

Відповідно до наказу Управління СБ України в Черкаській області від 27.03.2024 № 22-ОС/дск підполковник ОСОБА_5 призначений на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 4 сектору 1 відділу головного відділу захисту національної державності Управління СБ України в Черкаській області.

Відповідно до витягу з посадових інструкцій співробітників 1 відділу головного відділу захисту національної державності Управління СБ України в Черкаській області на період дії воєнного стану від 06.06.2024 ОСОБА_5 здійснював функції, які визначають його службовою особою (ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України).

Займаючи вказані посади, будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, ОСОБА_5 з 27 червня 2022 року по 23 квітня 2025 року вчинив дії, направлені на виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, а також поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Так, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 27.06.2022 о 22 год. 32 хв., перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з використанням належного йому мобільного телефону Redmi Note 10 Pro IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , за допомогою інтернет-месенджеру «Telegram», де він зареєстрований під іменем « ОСОБА_7 » і мобільного номеру НОМЕР_3 , переслав своїй дружині ОСОБА_8 , яка зареєстрована у вказаному інтернет-месенджері під іменем « ОСОБА_9 » і мобільним номером НОМЕР_4 , із невстановленого досудовим розслідуванням телеграм-каналу (акаунту) відеофайл, у якому українська сторона звинувачується у вчиненні дій (обстрілів деяких територій Донбасу), наслідком яких є загибель цивільного населення, зокрема жінок і дітей, тобто провина за здійснення деяких актів агресії перекладається на військовослужбовців України, чим поширив відеоматеріал, у якому міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Продовжуючи діяти на виконання злочинного умислу, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 02.10.2022 у період часу з 03 год. 11 хв. до 03 год. 21 хв., перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з використанням належного йому мобільного телефону Redmi Note 10 Pro IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , за допомогою інтернет-месенджеру «WhatsApp», де він зареєстрований під мобільним номером НОМЕР_3 , надіслав своїй дружині ОСОБА_8 , яка зареєстрована у вказаному інтернет-месенджері під іменем « ОСОБА_10 » і мобільним номером НОМЕР_4 , текстові повідомлення у яких виявив бажання перейти на бік російської федерації, нести службу у російській федерації та допомагати росіянам, а також виразив приналежність до російської федерації, її збройних формувань, тобто продемонстрував солідарність, позитивне ставлення до російської федерації та проявив активне бажання діяти з метою захисту й надання допомоги росіянам, чим підтримав дії та рішення російської федерації.

Продовжуючи діяти на виконання злочинного умислу, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 24.12.2022, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з використанням невстановленого досудовим розслідуванням технічного пристрою, розмістив на власному ютуб-каналі « ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 )» (створений ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який є відкритим і до якого має доступ необмежена кількість користувачів інтернет-ресурсу «YouTube», відеофайл під назвою « ОСОБА_13 : О текущих событиях и иудином грехе» у якому українська сторона звинувачується у вбивстві цивільного населення Донбасу, зокрема дітей, тобто провина за здійснення деяких актів збройної агресії перекладається на військовослужбовців України; збройна агресія російської федерації проти України зображується як вимушений крок для захисту національних інтересів російської федерації та її існування, при цьому Україна визнається як своєрідний «тригер», «спусковой механизм», який спровокував початок війни, а не як жертва агресії; збройна агресія російської федерації проти України подається як вимушена, логічна відповідь на зовнішні загрози - економічні удари, розширення конфлікту, тощо; вживається наратив російської пропаганди «українські землі історично є російськими», який виправдовує дії російської федерації на території України; збройна агресія російської федерації проти України вважається вимушеною (виправданою), збройна агресія російської федерації проти України трактується як історично неминуча та спланована задовго до 2014 чи 2022 років, вказується, що сама ідея українства була створена як інструмент для війни проти російської федерації; українці йменуються жертвами, які нібито не усвідомлюють, що їх використовують, тобто стирається національна воля та відповідальність українців, а російська федерація постає як «визволитель», що бореться не з українським народом, а з «киевским режимом», чим поширив відеоматеріал, у якому міститься заперечення і виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Продовжуючи діяти на виконання злочинного умислу, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 16.11.2023, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з використанням невстановленого досудовим розслідуванням технічного пристрою, розмістив на власному ютуб-каналі « ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 )» (створений ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який є відкритим і до якого має доступ необмежена кількість користувачів інтернет-ресурсу «YouTube», відеофайл під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », у якому збройна агресія російської федерації проти України зображується як громадянська війна, а не зовнішнє вторгнення шляхом поширення думки, що українська сторона вбиває свій же народ; заперечується провина російської федерації як держави-агресора шляхом покладання відповідальності за збройну агресію російської федерації проти України на третю сторону - Америку, тобто збройна агресія російської федерації проти України зображується як глобальне протистояння між США та російською федерацією, у якому Україна лише «бойовище», а не жертва агресії; попри формальне визнання, що вторгнення російської федерації на територію України є протиправним звертається увага, що саме США та НАТО спровокували це вторгнення через розширення на схід та підтримку «Майдану», тобто зміщується фокус відповідальності з агресора (російської федерації) на третіх сторін, що надає рф статус жертви агресії; згадуються кілька американських політиків (« ОСОБА_14 », « ОСОБА_15 », « ОСОБА_16 »), які стверджують, що США та НАТО мають істотний вплив на початок війни в Україні; цитується «Бенджамин Абеллоу», який акцентує, що реальні причини війни (російсько-української) криються у 30-річній історії провокацій Заходу після розпаду СРСР; підтримується думка про те, що саме Захід та НАТО спровокували збройну агресію російської федерації проти України, яка зміщує фокус відповідальності з агресора (російської федерації) на третіх сторін; акцентується, що розширення НАТО - це стратегічна спроба США закріпитися на Євразійському континенті, яка викликала опір з боку великих держав, зокрема російської федерації, тобто вказується, що вторгнення російської федерації на територію України є вимушеним задля опору проти розширення НАТО на схід; пояснюється, що Швейцарія вважає розширення НАТО на схід ключовим фактором конфлікту, тобто фокус відповідальності зміщується з агресора (російської федерації) на третіх сторін, що надає рф статус жертви агресії; зазначається, що CША через НАТО намагаються просунутись до кордонів російської федерації, а російська федерація протистоїть цьому, тобто вказується, що збройна агресія російської федерації проти України є вимушеною та необхідною для протистояння розширенню НАТО на схід до кордонів російської федерації; зазначається, що мовна політика України є причиною «повстань» і анексії Криму, а дії російської федерації зображуються як захист російськомовного населення на території України, тобто збройна агресія російської федерації подається як реакція на дії української сторони, а не як ініціатива, також поширюється думка, що Президент України ОСОБА_17 та Україна самі винні у війні, бо не змогли реалізувати Мінські угоди, чим поширив відеоматеріал, у якому міститься заперечення і виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Продовжуючи діяти на виконання злочинного умислу, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 30.10.2024 у період часу з 10 год. 00 хв. до 10 год. 08 хв., ОСОБА_5 , будучи службовою особою, перебуваючи у легковому автомобілі «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_5 , на території м. Черкаси (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено), в ході розмови із невстановленою особою на ім`я ОСОБА_18 з використанням належного йому мобільного телефону Redmi Note 10 Pro IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 за допомогою одного з інтернет-месенджерів проінструктував останню щодо способів уникнення мобілізації, зокрема надав поради, як діяти під час вручення повістки та описав поведінкові стратегії для випадків, коли особу вже доставлено до територіального центру комплектування і соціальної підтримки, після чого попросив поширювати ці знання серед її знайомих, в особливості осіб чоловічої статі, чим надавав поради щодо уникнення мобілізації в Україні.

Продовжуючи діяти на виконання злочинного умислу, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 04.01.2025 о 09 год. 45 хв. ОСОБА_5 , будучи службовою особою, перебуваючи у м. Черкаси (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено), з використанням належного йому мобільного телефону Redmi Note 10 Pro IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , за допомогою інтернет-месенджеру «Telegram», де він зареєстрований під іменем « ОСОБА_7 » і мобільним номером НОМЕР_3 , переслав своєму знайомому ОСОБА_19 , який зареєстрований у вказаному інтернет-месенджері під іменем « ОСОБА_20 » і мобільним номером НОМЕР_6 , із телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_5 » відеофайл, у якому заперечується провина російської федерації як держави-агресора шляхом покладання відповідальності за збройну агресію російської федерації проти України на третю сторону - Америку, тобто збройна агресія російської федерації проти України зображується як глобальне протистояння між США та російською федерацією, у якому Україна лише «бойовище», а не жертва агресії, чим поширив відеоматеріал, у якому міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Продовжуючи діяти на виконання злочинного умислу, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 13.02.2025 о 12 год. 14 хв., перебуваючи у м. Черкаси (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено), з використанням належного йому мобільного телефону Redmi Note 10 Pro IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , за допомогою інтернет-месенджеру «Telegram», де він зареєстрований під іменем « ОСОБА_7 » і мобільним номером НОМЕР_3 , переслав своєму знайомому ОСОБА_19 , який зареєстрований у вказаному інтернет-месенджері під іменем « ОСОБА_20 » і мобільним номером НОМЕР_6 , із ютуб-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_6 » відеофайл під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », у якому зазначається, що причини сучасних трагедій, зокрема й збройної агресії російської федерації проти України, мають глибокі історичні корені, згадується наратив російської пропаганди про «єдиний народ», який використовують, щоб обґрунтувати і виправдати агресію проти українського народу, висловлюється думка, що причиною сучасних конфліктів, зокрема й збройної агресії російської федерації проти України, є не дії політичних лідерів, а духовний стан російського православного народу відзив Томоса у 2018 році став одним із чинників початку російсько-української війни, чим поширив відеоматеріал, у якому міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Продовжуючи діяти на виконання злочинного умислу, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 08.03.2025 у період часу з 10 год. 04 хв. до 10 год. 38 хв., перебуваючи у легковому автомобілі «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_5 , на території м. Черкаси (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено), в ході розмови із невстановленою особою на ім`я ОСОБА_21 з використанням належного йому мобільного телефону Redmi Note 10 Pro IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 за допомогою одного з інтернет-месенджерів, підтвердив свої (погодився з) раніше сказані слова зазначеній особі про те, що масове вбивство цивільного населення у м. Буча Київської області з боку збройних сил та інших формувань російської федерації у березні 2022 року є «фейком», тобто обманом і фальсифікацією з боку українських засобів масової інформації; висловив твердження що Україна позиціонується не як сторона збройного конфлікту російської федерації проти України, а лише як арена, яку використовують у чужих інтересах, зокрема для вирішення конфлікту між «глобалістами» та російською федерацією, тобто воєнні дії в Україні трактуються як подія іншого масштабу, де Україна є безсуб`єктною; висловив наратив російської пропаганди «Росія готова до переговорів, а Україна - ні», за допомогою якого намагався показати російську федерацію як розумну та розсудливу сторону у конфлікті, а Україну як непримиренну та недалекоглядну, тобто відповідальність за відсутність миру та негативні наслідки війни перекладав на Україну та Президента України ОСОБА_22 ; наголосив на власній провині України, тобто фокусував увагу на одному винному - Україні, що у свою чергу знімає частину відповідальності з російської федерації за початок збройної агресії, а також використав наратив російської пропаганди «перемога Росії неминучая», який має на меті підтримку російської агресії в Україні, а також лексично підкреслює силу та непереможність російської федерації, визнає її перевагу у збройній агресії, чим заперечив і виправдовував збройну агресію російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчиненому службовою особою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

05.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Так, слідчий вказує, що у ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Наявність зазначеного ризика обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 є діючим військовослужбовцем УСБУ у Черкаській області, а тому використовуючи свої зв`язки в військовій сфері, в правоохоронних органах, може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, а також впливати на інших учасників кримінального провадження, в тому числі на тих, які на даний час не встановлено та не приймали учать у слідчих діях чи при прийнятті процесуальних рішень.

У ході досудового розслідування під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій установлено, що ОСОБА_5 постійно підтримує спілкування з представника та в тому числі із діючими співробітниками правоохоронних органів.

У зв`язку з цим, враховуючи що у вказаному кримінальному провадженні допитані в якості свідків особи, які до цього часу проходять військову службу в СБ України, то існує висока вірогідність того, що ОСОБА_5 через свої зв`язки у правоохоронних органах надасть інформацію стосовно їх особистих даних та членів їх сімей, з метою незаконного впливу та зміни показів.

2. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки, зокрема кримінальне правопорушення (ч. 3 ст. 436-2 КК України), яке інкриміновано ОСОБА_5 , є тяжким, та у разі доведення його вини може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна, або без такого, а відтак, він будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований злочин, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик втечі також підтверджується тим, що, слідчими ГСУ ДБР проведено ряд обшуків за місцями проживання ОСОБА_5 та його близьких родичів в ході яких вилучено речі і документи, що можуть свідчити про можливий агентурний зв`язок ОСОБА_5 з співробітникам фсб рф.

При цьому, необхідно врахувати те, що ОСОБА_5 являється діючим співробітником СБ України, що дає можливість вільно пересуватись на території України, а також можливість виїзду за межі України.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 може у будь-який час залишити території України та виїхати до російської федерації.

Водночас, під час досудового розслідування зібрано докази, що ОСОБА_5 підтримує та виявляє бажання перейти на бік російської федерації, нести службу у російській федерації та допомагати росіянам, а також виражає приналежність до російської федерації, її збройних формувань. За таких обставин, жоден інший запобіжний захід не зможе запобігти вказаному ризику та надасть змогу останньому продовжувати вчиняти протиправну діяльність.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Перебуваючи на волі до вирішення питання про виявлення майна з метою його конфіскації та накладення на нього арешту наявний ризик того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі до вирішення наведеного вище питання вчинить активні дії щодо приховання такого майна, перешкоджаючи таким чином кримінальному провадженню, зокрема щодо досягнення мети та завдань кримінального провадження, невідворотності покарання та його достатності.

Крім того, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 тривалий час проходив військову службу в Службі безпеки України, у нього наявні відповідні фінансові та організаційні можливості, особистісні та ділові зв`язки, які він перебуваючи на волі зможе використати, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Також, зазначено, що на даний час також досліджуються обставини можливої причетності до вказаного злочину інших працівників УСБУ у Черкаській області, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими причетними особами, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних засобах (ризик змови).

Таким чином, слідчий вказує, що підставою обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки підозра є необгрунтованою та ризики зазначені слідчим надуманими та недоведеними.

Також, зазначено, що підозрюваний є військовим та служить, забезпечує свою сім`ю, має міцні соціальні зв`язки.

Окрім цього, захисник вказав, що підозрюванийй готовий здати на зберігання свій паспорт.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що 05.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджуються зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме:повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; матеріалами виконання доручення ГУ ВБ СБ України; протоколами оглядів; протоколами допиту свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ОСОБА_26 , ; висновоком судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи усного та писемного мовлення експерта від 07.07.2025 № 369/1; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіоконтроль особи (ст. 260 КПК України) від 25.12.2024 № 9/2-221т; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж (ст. 263 КПК України) від 09.01.2025 №9/2-222т;протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіоконтроль особи (ст. 260 КПК України) від 05.05.2025 № 9/2-1811т.

З частини 2 статті 8 та частини 5 статті 9 КПК України слідує, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, жодна особа не може бути позбавлена свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом та судовим органом, створеним відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Пріоритет положень Конституції над законами та підзаконними актами є очевидним та не підлягає доведенню. Окрім іншого, це підтверджено у рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» та інших справах.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а стороною захисту вказаних доводів в судовому засіданні спростовано не було

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до ОСОБА_5 одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Також, суд звертає увагу, що для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Разом з цим, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40), серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Відтак, ризик втечі підозрюваного, на думку слідчого судді, виключати не можна, з урахуванням обставин провадження та особи підозрюваного, а тому він є наявним.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгаріі» від 26 липня 2021 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, ризик переховування від органу досудового розслідування, суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і , зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Відтак, на думку слідчого судді, на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності очікування можливого суворого покарання в сукупності з вагомістю доказів причетності підозрюваного до скоєння злочину, саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відтак, усвідомлюючи тяжкість потенційного покарання та невідворотність кримінальної відповідальності у разі ухвалення обвинувального вироку, слідчий суддя допускає, що підозрюваний може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, є доведеним.

Таким чином, ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Щодо ризику щодо впливу на свідків, то слідчий суддя звертає увагу, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого, експертів слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими, експертами у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тобто, ризик впливу на свідків, не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність існування даного ризику.

Також, слідчий суддя вважає, що посилання слідчого щодо наявності ризиків таких як перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є в певній обгрунтованими з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень та характеру вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер і тяжкість інкримінованого злочину. Відповідно до вказаної Рекомендації важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин.

У п. 60 рішення ЄСПЛ у справі «Смірнова проти Росії» від 21.07.2003 суд відзначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, у якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Таким чином, з зазначених ризиків слідчим та прокурором, слідчий суддя враховуючи вік та стан здоров`я ОСОБА_5 , що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що вказані дані в сукупності свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому, на думку суду ризики передбачені ст. 177 КПК України, є доведеними.

За встановлених обставин, під час судового розгляду встановлено, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Між тим, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Так, згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року.

Частиною 1 статті 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, суспільну небезпечність злочину, вік та стан його здоров`я, соціальні зв`язки, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 3000 (три тисячі) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 084 000 (дев`ять мільйонів вісімдесять чотири) грн. 00 коп., здатна гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням вказаних обставин, що виправдує мету застосування запобіжного заходу.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001050 від 11.09.2024, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 05.10.2025 року.

Підозрюваного ОСОБА_5 в залі суду взяти під варту.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 3000 (три тисячі) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 084 000 (дев`ять мільйонів вісімдесять чотири) грн. 00 коп, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_5 , виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні та співробітниками УСБУ у Черкаській області та УСБУ в Донецькій та Луганській областях щодо обставин кримінального провадження, перелік яких прокурор має довести до відома підозрюваному;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059

Банк отримувача ДКСУ, м.Київ

Код банку отримувача (МФО) 820172

Рахунок отримувача UA1012089

призначення платежу: застава за …(ПІБ, дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) … від … (дата ухвали).. по справі № …, кримінальне провадження № ….., внесені (ПІБ особи, що вносить заставу) згідно квитанції від (дата та № квитанції).

Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 05.10.2025 включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти підозрюваного ОСОБА_5 , та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваним ОСОБА_5 , він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1