Справа № 521/7282/25
Номер провадження:1-кс/521/1816/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2025 року м. Одеса
Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одеса подання начальника ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 про передачу матеріальних цінностей в дохід держави,
06.03.2025 року приблизно о 18 од. 00 хв. під час видачі посилки ув`язненому ОСОБА_4 , 1989 року народження,ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ч.3 ст.185 КК України, в приміщені видачі посилок і бандеролей, яка надійшла на адресу останнього, прихованим шляхом, а саме в пакеті з цукром було виявлено та вилучено ТМЗ марки «iPhone» червоного кольору, imei встановити не вдалося, зарядний пристрій до нього.
Тому просить вирішити питання про передачу в дохід держави ТМЗ марки «iPhone» червоного кольору, imei встановити не вдалося.
Представник ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, надала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд подання здійснити за її відсутності.
Вивчивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання з наступних підстав.
Згідно з пунктом 4.5 «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» затверджених наказом Міністерства юстиції України №460/5 від 18 березня 2013 року, ув`язненим і засудженим забороняється передавати, а також користуватися та зберігати при собі - радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, комунікатори, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери, роутери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади та гарнітуру до них.
Законом України «Про попереднє ув`язнення» визначений порядок вирішення питання про передачу матеріальних цінностей в доход держави.
Так, відповідно до статті 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що особи, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, підлягають обшуку, медичному огляду, дактилоскопуванню і фотографуванню; їх ознайомлюють з правами, обов`язками та вимогами режиму. Речі, які є при них, а також передачі і посилки, що надходять на їх ім`я, підлягають огляду, а листування - перегляду. Їм забороняється мати при собі гроші та цінні речі, а також предмети, не дозволені для зберігання в місцях попереднього ув`язнення. Вилучені у них при доставленні в місця попереднього ув`язнення гроші зараховуються на їх особові рахунки, а цінні речі і предмети здаються на зберігання; гроші та цінні речі, одержані шляхом обману під час перебування в місцях попереднього ув`язнення або джерело одержання яких не встановлено, передаються в доход держави за мотивованою постановою начальника установи для попереднього ув`язнення, санкціонованою прокурором, копія якої приєднується до особової справи особи, яка тримається під вартою. Обшук співробітника кадрового складу розвідувального органу України, взятого під варту, та огляд його речей здійснюються тільки в присутності офіційних представників цього органу.
Згідно з цією нормою вилучене майно передається в дохід держави за мотивованою постановою начальника установи для попереднього ув`язнення, санкціонованою прокурором.
Чинне законодавство покладає на суд вирішувати питання про долю речей виявлених у засуджених, які відбувають покарання в колоніях за вироком суду. Так, відповідно до вимог ч.7 ст. 102 КВК України, речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого, відповідно до положень розділу VIII КПК України.
Вимогами ст. ст. 537, 539 КПК України, передбачений вичерпний перелік питань які суд може вирішити саме під час виконання вироку.
Крім того, вимогами ч.3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
При цьому матеріали подання не містять відомостей, що зазначені речі виявлено у засуджених осіб.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що розгляд питання, яке міститься у поданні начальника Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» не відноситься до компетенції слідчого судді, а тому слідчий суддя відмовляє в задоволенні подання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537 539 КПК України, Законом України «Про попереднє ув`язнення», «Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні подання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1