ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/120/25 (1-кс/642/828/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/769/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

захисника в режимі відеоконференції - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 06 червня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 -підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою постановлено, клопотання слідчої СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора», строком на 60 діб, в межах строків досудового розслідування тобто до 03 серпня 2025 року.

Визначити суму застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_8 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали встановлено до 03.08.2025.

ОСОБА_8 підозрюється у тому, що будучи раніше судимим за корисливе кримінальне правопорушення, а також будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

18.12.2024 в період часу з 16 год 04 хв по 16 год 26 хв, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, в умовах воєнного стану, прийшов до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де, спільно з мешканцем вказаного будинку зайшов до приміщення під`їзду № 2 вищезазначеного будинку.

В подальшому, переслідуючи корисливий мотив, розуміючи та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб, ОСОБА_8 , піднявся на перший поверх та зайшов через відкриті двері, які не обладнані будь-якими запорними засобами до тамбуру загального користування, де на підлозі побачив гіроскутер Segway Xiomi Ninebot Mini з ручкою, білого кольору, модель 900012, 54 V, який належав потерпілій ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 таємно викрав зазначений гіроскутер, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 13333 від 14.02.2025, становить 7069 гривень 71 копійок, та вийшов з ним з будинку, звернувши його на свою користь, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 7069 гривень 71 копійок.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 умисного тяжкого кримінального правопорушення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України та спростовують можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим та до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід не пов`язаного із ізоляцією від суспільства, за станом його здоров`я,оскільки він хворий на астму та має перелом лівої кінцівки,пересувається на милицях.

В клопотанні вказано, що підозрюваний намагатиметься уникнути притягнення до кримінальної відповідальності, здійснити вплив на свідків та може переховуватись від органів досудового розслідування, продовжувати злочинну діяльність у зв`язку із тим, що підозрюваний був раніше судимий 02.10.2024 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.190 КК України.

Однак, підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочинів визнає. Таким чином немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність.

Підзахисний, хоча раніше і був судимий, проте нових злочинів не вчиняв та поніс вже покарання за раніше скоєне в повній мірі.

Також підозрюваний стверджує, що не намагатиметься переховуватись, а сприяє та сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа швидше закінчилась , шкоду відшкодував .

Судом вказано на відсутність міцних соціальних з`вязків, з чим не можна погодитись , оскільки ОСОБА_8 , постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 понад 5 років, офіційно не працевлаштований, але зайнятий тимчасовими заробітками на посаді вантажника на кондитерському підприємстві,має рідних двох братів,які працевлаштовані до супермаркету «РОСТ» м.Харкова, допомогають останньому на час лікування, все це переважно вказує на існування міцних соціальних зв`язків.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника обвинуваченого, яка підтримали апеляційну скаргу , наполягала на її задоволенні, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачений положеннями ст. 199 КПК України.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам КПК України.

Також районним судом при розгляді даного клопотання констатовано існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, та існує ризик вчинення ним інших правопорушень

Крім того суд констатував відсутність обставин, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 умисного тяжкого кримінального правопорушення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України та спростовують можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Крім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Врахував суд і тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , який відноситься до тяжких та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення так і обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Відтак, висновок суду про доведеність існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою є недоцільним.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Крім того, колегія суддів враховує ті відомості, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти встановленим вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 офіційно не працює, законних джерел отримання заробітку не має, у останнього відсутні стійкі міцні соціальні зв`язки, місця реєстрації не має.

Також слідчий суддя прийняв до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 у сукупності з іншими обставинами кримінального правопорушення, яке вчинено в умовах воєнного стану, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що останні ще не допитані у судовому засіданні, а тому ОСОБА_8 , знаючи їх місцемешкання, може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів на свою користь.

Предметом апеляційного розгляду у даному провадженні є ухвала районного суду про продовження строку тримання під вартою.

Питання винуватості особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, має вирішуватись судом у нарадчій кімнаті під час прийняття рішення у справі, а тому доводи сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого злочину, не приймаються колегією суддів.

Більш того, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості досліджувати, аналізувати та надавати оцінку доказам, які досліджуються судом першої інстанції безпосередньо під час судового розгляду по суті, зокрема і показанням потерпілого.

За таких обставин, ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177,178,392,404, 405, 407, 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 -залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 06 червня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 -підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає .

Головуючий

Судді