справа № 401/1158/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Світловодськ
Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
сторони справи: прокурор ОСОБА_3 ,
захисник, адвокат ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, військовослужбовця, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді старшого оператора 1-го відділення взводу протитанкових ракетних комплексів 2-го механізованого батальйону солдат військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має,
- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -
ОСОБА_5 спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого настала смерть потерпілого, за таких обставин.
Так, 21 лютого 2025 року близько 19 години, перебуваючи за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 розпивали горілку.
Після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_5 став висловлювати ОСОБА_6 своє обурення через те, що останній у нього проживає, проте не допомагає здійснювати опалювання будинку дровами, через, що у будинку холодно.
Під час сварки, ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у приміщенні кімнати вищевказаного житлового будинку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, умисно завдав ОСОБА_6 , який знаходився на підлозі кімнати, не менше чотирьох потужних, цілеспрямованих ударів обутою ногою в область тулубу.
У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді надриву печінки, розриву брижі тонкої кишки, які згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння, також спричинив тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер справа і зліва з 4 по 10, згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, а також спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на задній поверхні лівого плеча, крововиливу на задній поверхні ліктьових суглобів, крововиливів на тильній поверхні лівої кисті, крововиливів на передній поверхні грудної клітини зліва та передій поверхні живота, крововиливу в підшкірний клітковині шиї зліва.
Як наслідок спричинених ОСОБА_5 тілесних ушкоджень в область грудної клітини, в результаті шоку обумовленого сукупністю вищевказаних пошкоджень 22 лютого 2025 року в проміжок часу з 05:00 год. по 10:00 год. у будинку АДРЕСА_1 , настала смерть потерпілого ОСОБА_6 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень внаслідок яких настала смерть ОСОБА_6 , та розкаявся у вчиненому. Про обставини події обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що дійсно, протягом трьох тижнів в його будинку АДРЕСА_1 з його дозволу проживав односельчанин ОСОБА_6 21 лютого 2025 року, після спільного вживання алкогольних напоїв, між ним та ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої, ОСОБА_7 нецензурно лаявся чим його образив, внаслідок чого він побив ОСОБА_7 , завдавши удари ногами і руками. Виявивши, що через деякий час настала смерть ОСОБА_7 , він викликав поліцію, та зізнався у завданні потерпілому ударів під час сварки. З приводу вчиненого він шкодує, вказує, що не стримав себе через негативну поведінку та образ життя ОСОБА_7 . Він не бажав настання смерті ОСОБА_7 , і наносив тому тілесні ушкодження через те, що не стримався внаслідок образ, оскільки був випивший, розкаявся, та просив суворо його не карати.
Крім пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 , його винуватість в умисному спричиненні ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть потерпілого, повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення належними та достовірними доказами, які досліджено під час судового розгляду справи.
Результатами огляду місця події, які зафіксовано в протоколі огляду місця події від 22 лютого 2025 року проведеного з відеозаписом та фототаблицею, та з яких видно, що у приміщенні будинку АДРЕСА_1 було виявлено труп ОСОБА_6 з ознаками насильницької смерті.
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22 лютого 2025 року, з якого видно, що 22 лютого 2025 року о 18 годині 20 хвилин в м. Світловодську було фактично затримано ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення злочину, а саме, після завдання ним тілесних ушкоджень ОСОБА_6 від яких настала смерть потерпілого.
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №38 від 28 березня 2025 року, відповідно до якого на тілі трупу гр-на ОСОБА_6 , 1962 р.н., виявлено тілесні ушкодження: 1. у вигляді надриву печінки, розриву брижі тонкої кишки, які згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та внаслідок яких через деякий час настала смерть потерпілого; 2. тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер справа і зліва з 4 по 10, які згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості; 3. легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на задній поверхні лівого плеча, крововиливу на задній поверхні ліктьових суглобів, крововиливів на тильній поверхні лівої кисті, крововиливів на передній поверхні грудної клітини зліва та передій поверхні живота, крововиливу в підшкірний клітковині шиї зліва.
Результатами проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, які містяться в протоколі від 23 лютого 2025 року, в ході якого підозрюваний ОСОБА_5 з участю захисника, адвоката ОСОБА_4 , розповів та показав на місці про обставини нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_6 21 лютого 2025 року у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , та спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.
Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №38 А від 28 березня 2025 року, відповідно до якого, виходячи з висновку експерта №38, та з урахуванням даних, отриманих в ході проведення слідчого експеримента від 23 лютого 2025 року з участю підозрюваного ОСОБА_5 , при обставинах вказаних підозрюваним під час слідчого експерименту у потерпілого ОСОБА_6 могли виникнути тяжкі тілесні ушкодження внаслідок яких настала його смерть.
Речовими доказами, які було вилучено під час огляду місця події 22 лютого 2025 року, та постановами слідчого від 22 та 24 лютого 2025 року 04 квітня 2024 року визнано і приєднано до кримінального провадження, та які було оглянуто під час огляду речей, згідно протоколу від 24 лютого 2025 року, а саме: три недопалки від цигарок, чоловіча кофта зеленого кольору, чоловічі штани чорного кольору, чоловічі черевики чорного кольору, чоловічі джинси синього кольору; чоловічі штани чорного кольору з білими полосками; чоловічі труси чорного кольору; чоловічі шкарпетки фіолетового кольору; зрізи нігтів з трупу ОСОБА_6 , які передано на зберігання кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області.
Результатами судово-психіатричної експертизи, які містяться у Висновку судово-психіатричного експерта №135 від 01 квітня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_5 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_5 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Потерпіла особа органом досудового розслідування у кримінальному провадженні не залучалася.
Суд враховує, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в присутності захисника повідомив, що не оспорює надані під час досудового розслідування показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з їх показами повністю згідний, та не наполягає на їх допиті у судовому засіданні.
В зв`язку з визнанням обвинуваченим ОСОБА_5 обставин про які під час досудового розслідування повідомили свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , суд за згодою сторони захисту, прийняв відмову прокурора від допиту в судовому засіданні вказаних свідків.
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження.
Відповідно до статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процессуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Досліджені судом і перелічені у вироку докази є належними і допустимими, оскільки з урахуванням припису положень ст.ст.85, 86 КПК України кожен окремо і у своїй сукупності підтверджують обставини щодо вчинення обвинуваченим злочину, вони є достовірними і отримані у встановленому Кримінально - процесуальним кодексом порядку.
Проаналізувавши викладене, враховуючи, що учасниками процесу фактичні обставини справи не оспорювалися та повністю визнанні, зібрані під час досудового розслідування докази під сумнів не ставилися, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши зібрані у справі докази в їх єдності, і сукупності, та у взаємозв`язку, суд доходить висновку, що вказані докази є належними, допустимими, достовірними та поза розумним сумнівом достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Даючи оцінку результатам судового розгляду справи суд визнає, що винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині доведена повністю, дії обвинуваченого суд кваліфікує як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто за ч.2 ст.121 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує, що відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно доположень ст.65 КК Українита постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», -особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.
Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 судимості не має, вчинив умисний тяжкий злочин проти життя особи, 07 лютого 2023 року його призвано на військову службу за призовом під час мобілізації і він є військовослужбовцем, проте з 03 листопада 2023 року ухилився від проходження військової служби, неодружений, дітей не має, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не значиться.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_5 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в ході досудового розслідування не встановлено.
Суд зазначає, що у справі не встановлено підстави для застосуванням ч.1 ст.69 КК України та призначення винуватому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України.
З урахуванням встановлених обставин справи, та даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно відповідати обставинам та характеру скоєного правопорушення, та необхідним і достатнім для виправлення винуватої особи, враховуючи, що обвинувачений є військовослужбовцем та бажає проходити військову службу, не має судимості, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, ОСОБА_5 призначити покарання, передбачене ч.2 ст.121 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
Початок строку відбування покарання слід рахувати з дня ухвалення вироку.
Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому у строк відбуття покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з часу затримання і взяття обвинуваченого під варту, тобто з 22 лютого 2025 року, і по день який передує ухваленню вироку суду, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відносно обвинуваченого в зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, строк дії якого судом продовжувався.
На переконання суду вказаний запобіжний захід до набрання цим вироком законної сили має бути залишений без змін.
Судові витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374, 376 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня винесення вироку суду, тобто з 22 травня 2025 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з дня взяття його під варту 22 лютого 2025 року по 21 травня 2025 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день відбуття покарання.
До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Речові докази у справі: три недопалки від цигарок; чоловічі джинси синього кольору; чоловічі штани чорного кольору з білими полосками; чоловічі труси чорного кольору; чоловічі шкарпетки фіолетового кольору; зрізи нігтів з трупу ОСОБА_6 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області за адерсою: вул. Віталія Куцевича, 8 м. Світловодськ Кіровоградської області, - знищити.
Речові докази у справі: чоловіча кофта зеленого кольору, чоловічі штани чорного кольору, чоловічі черевики чорного кольору, які було вилучено під час затримання ОСОБА_5 , та які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області за адерсою: вул. Віталія Куцевича, 8 м. Світловодськ Кіровоградської області, за належністю повернути ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд упродовж 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається іншим учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя Світловодського

міськрайонного судду ОСОБА_1

Згідно з оригіналом