Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року Справа № 608/201/19

Номер провадження1-кс/608/323/2025

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Чорткові, скаргу директора ТзОВ «Тернопільрембуд» ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 19.02.2020 року про закриття кримінального провадження, внесенного в ЄРДР за № 0000373 від 27.08.2018 року за ознаками кримінального правопрушення, передбаченого ст. 356 КК України та її скасування та повернення матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування до СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області,

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2025 року директор ТзОВ «Тернопільрембуд» ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого СВ Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 19.02.2020 року про закриття кримінального провадження, внесенного в ЄРДР за № 0000373 від 27.08.2018 року за ознаками кримінального правопрушення, передбаченого ст. 356 КК України та просив її скасування, а матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування до СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області.

В судове засідання скаржник ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_5 не з`явились. Від представника скаржника адвоката поступило письмове клопотання про розгляд скарги без їх участі. Скаргу підтримують з обставин, фактів та підстав, що в ній викладені, просять її задоволити.

Слідчий СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 на розгляд скарги не з`явився, на вимогу суду надано матеріали кримінального провадження.

Прокурор Чортківської окружної прокуратури на розгляд скарги не з`явився.

Слідча суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, внесенного в ЄРДР за № 0000373 від 27.08.2018 року за ознаками кримінального правопрушення, передбаченого ст. 356 КК України, приходить до наступного висновку.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

При цьому, чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого відділу Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0000373 від 28.08.2018 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України.

За результатами досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження слідчим СВ ОСОБА_4 19 лютого 2020 року року винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, скаржник директор ТзОВ «Тернопільрембуд» ОСОБА_3 25.04.2025 року (більше як через 5 років після її винесення) звернувся до слідчого судді з скаргою про скасування зазначеної постанови, навіть прим цьому, не ставлячи вимогу про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставами для закриття кримінального провадження став висновок слідчого про те, що закінчились строки досудового розслідування.

Відповідно до абзацу чотирнадцятого ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

У відповідності до підпункту три абзацу другого ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань дня повідомлення особі про підозру становить дванадцять місяців кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину.

Згідно із ч. 3 ст.12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавленням волі не більше п`яти років.

В свою чергу санкція ст. 356 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до двох років.

При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 294, 295 КПК України, на даний час відсутні процесуально обґрунтовані підстави для продовження строку досудового розслідування, оскільки в рамках досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні проведено усі необхідні слідчі та процесуальні дії. спрямовані на встановлення особи, що скоїла даний злочин.

Відповідно до абзацу другого ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000373 встановлено, що строк досудового розслідування у цьому провадженні закінчився та підстави для його продовження відсутні, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю.»

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними її правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зокрема, в рішенні в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Суд наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Таким чином, слідча суддя зазначає, що скаржник директор ТзОВ «Тернопільрембуд» ОСОБА_3 чи його представники адвокати, зобов`язані були, під час досудового розслідування, з розумним інтервалом, самі цікавитися провадженням у цій справі, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слідчим суддею встановлено, що з часу внесення відповідних відомостей в ЄРДР 28.08.2018 року і до 20 серпня 2019 року скаржник та його представники адвокати цікавились провадженням у справі та після вказаної дати ще лише один раз, а саме: 17.02.2020 року директором ТзОВ «Тернопільрембуд» ОСОБА_3 було подано заяву про визнання потерпілим, однак після вказаної дати, та після винесення 19.02.2020 року слідчим СВ ОСОБА_4 оскаржуваної постанови, яка супровідним листом була направлена для відому процесуальному керівнику прокурору ОСОБА_6 та директору ТзОВ «Тернопільрембуд» ОСОБА_3 , жодного разу протягом наступних п`яти років, ні скаржник, ні його представники адвокат, не звернулись із жодними заявами до СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, в тому числі, щодо результатів розгляду заяв та ходу досудового розслідування, в тому числі, прийняття будь- яких інших процесуальних рішень.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідча суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до вимог статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Пунктом 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалков та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а - по друге, однаково ретельне встановлення і перевірки, як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

В той же час, Верховний Суд України в ухвалі від 06.03.2018 року (судова справа № 243/6674/17-к) зазначив, що кримінальне процесуальне законодавство за своєю суттю складає корпус положень, які обмежують свободу дій держави при розслідувані злочинів.

Сенс кримінального процесуального законодавства у демократичній країні полягає в тому, щоб збалансувати цей легітимний інтерес у розслідуванні злочинів з іншими - не менш важливими - цінностями і інтересами суспільства: захистом від надмірного втручання держави в приватну сферу, захистом від свавілля, цінністю особистої свободи, запобіганню приниженню гідності, цінністю сімейних зв`язків, свободою підприємницької діяльності тощо.

Водночас ч. 6 ст. 28 КПК України містить спеціальну норму, за якою підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Ця норма кореспондує із положеннями частин 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Отже, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України, та встановлення для сторін кримінального провадження, зокрема слідчого, прокурора, процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.10.2019 по справі № 757/37346/18-к.

Відповідно до ч. 4 ст. 295-1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у разі його протиправності та необґрунтованості.

Враховуючи вищезазначене, слідча суддя приходить до висновку про те, що в рамках даного кримінального провадження слідчим СВ Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 винесено постанову 19 лютого 2020 року, яка є мотивованою та обгрунтованою, та провадження закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, а сам скаржник директор ТзОВ «Тернопільрембуд» ОСОБА_3 , чи його представники адвокати, всупереч вимог практики ЄСПЛ, в розумні інтервали часу не вживали заходів, щоб дізнатись про стан кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000373, пропустив термін оскарження вищезгаданої постанови слідчого СВ ОСОБА_4 , без поважної на то причини чи причин, а тому скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частиною 3 статті 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалков та інші проти України» ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідча суддя,

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні скарги директора ТзОВ «Тернопільрембуд» ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 19.02.2020 року про закриття кримінального провадження, внесенного в ЄРДР за № 0000373 від 27.08.2018 року, за ознаками кримінального правопрушення, передбаченого ст. 356 КК України та її скасування, та повернення матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування до СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області - відмовити.

Строк подачі апеляційної скарги 5 днів до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області з часу її винесення.

Слідчий суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000373 від 27.08.2018 року.

Ухвала набрала законної сили " " _______________ року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано " " ________________ року.

Секретар: