Справа № 462/3247/25
провадження 1-кс/462/790/25
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

09 травня 2025 року слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000523 від 29.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Суть клопотання, що вирішується.

Слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , 08.05.2025 року (вх. № 10002) звернулась до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова із клопотанням в порядку ст. 171 КПК України про накладення арешту на майно, а саме: чорний електро-самокат модель «NB-42D0-02D9», 100-240 V-50/60 Hz 2.0 A MAX, котрий опломбовано ниткою білого кольору, горловина якої опечатана биркою із характеризуючими надписами та підписами учасників.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 28.04.2025 року до ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області із письмовою заявою звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий просить прийняти міри до невідомої особи, котра в період часу із 16 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. 28.04.2025 року вчинила крадіжку електро самокату, котрий знаходився за адресою: м. Львів, вул. Петлюри, 17 у приміщенні стоматологічної клініки, сума завданих збитків встановлюється.

Вказані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000523 від 29.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування протоколом добровільної видачі у ОСОБА_6 в службовому кабінеті № 103 ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, що за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, 2 було вилучено чорний електро-самокат модель «NB-42D0-02D9», 100-240 V-50/60 Hz 2.0 A MAX, котрий опломбовано ниткою білого кольору, горловина якої опечатана биркою із характеризуючими надписами та підписами учасників.

07.05.2025 слідчим СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області винесено постанову про визнання речових доказів.

Слідча також зазначає, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження щодо вищевказаного майна є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки, сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків та унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, з огляду на зазначене просить клопотання задовольнити.

Позиція учасників судового розгляду, які беруть участь у справі.

Слідчий суддя з огляду на вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України та приймаючи до уваги прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні вважає за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого та прокурора.

Власник майна ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явився, однак, 09.05.2025 року подав клопотання у якому просив проводити розгляд справи без його участі, стосовно накладення арешту не заперечив.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтується клопотання, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступного висновку.

Встановлені судом обставини.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000523 від 29.04.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК України.

07.05.2025 року на підставі постанови слідчого про визнання речових доказів, чорний електро-самокат модель «NB-42D0-02D9», 100-240 V-50/60 Hz 2.0 A MAX, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000523 від 29.04.2025 року.

Застосоване судом законодавство при розгляді клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98), оскільки у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, а у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Таким чином, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст. 2 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Висновки суду.

Оскільки досудовим слідством встановлено, що вилучений самокат може бути використано як доказ факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, його визнано речовим доказом, а тому з огляду на матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що зазначений самокат відповідає критеріям, визначеними у ст. 98 КПК України, а відтак для уникнення можливості його приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, відчуження, необхідно накласти на нього арешт.

З огляду на викладене, керуючись ст. 170 -173 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000523 від 29.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт, а саме: чорний електро-самокат модель «NB-42D0-02D9», 100-240 V-50/60 Hz 2.0 A MAX, котрий опломбовано ниткою білого кольору, горловина якої опечатана биркою із характеризуючими надписами та підписами учасників з метою збереження речового доказу.

Заборонити на термін накладення арешту відчуження, розпоряджання (реалізацію) та використання фізичним та юридичним особам вказаного вище об`єкту до прийняття законного рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: