ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/428/25 Справа № 705/6941/23 Категорія: : ч.3 ст.286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора обвинуваченого захисника представника АТ «Страхова компанія «ІНГО» ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 , представника цивільного позивача ОСОБА_11 - ОСОБА_12 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, республіки Азербайджан, вірменина, громадянина України, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, працюючого водієм ФОП ОСОБА_13 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді шести років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання 26.06.2023.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Цивільний позов ОСОБА_14 , який діє в своїх інтересах та ОСОБА_15 , який діє інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_16 , задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_17 на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в сумі 400000 грн., на користь ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_16 , моральну шкоду в сумі 400000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_18 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_17 на користь ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 моральну шкоду в сумі 400000 грн., на користь ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інтереси якої представляє ОСОБА_21 моральну шкоду в сумі 400000 грн., на користь ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 інтереси якої представляє ОСОБА_21 моральну шкоду в сумі 400000 грн.

Стягнуто з АТ «Страхова компанія «ІНГО» на користь ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 моральну шкоду в сумі 10050 грн. на кожного потерпілого.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_22 задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_17 на користь ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , моральну шкоду в сумі 400000 грн.

Стягнуто з АТ «Страхова компанія «ІНГО» на користь ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , моральну шкоду в сумі 20100 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_23 задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_17 на користь ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , моральну шкоду в сумі 500000 грн.

Стягнуто з АТ «Страхова компанія «ІНГО» на користь ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 моральну шкоду в сумі 60300 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 відмовлено.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 на користь Уманської міської ради витрати понесені КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради на лікування потерпілої ОСОБА_19 в сумі 1995 грн. 98 коп. та на користь Національної служби здоров`я України витрати на лікування потерпілої ОСОБА_19 в сумі 10525 грн. 76 коп.

Арешт накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2023 року на автомобіль марки «Volkswagen Crafter» р.н. НОМЕР_1 скасовано.

Арешт накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2023 року на автомобіль марки «Renault 40ACE5» Фургон-С, р.н. НОМЕР_2 скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 19281 грн. 60 коп.

Вирішено долю речових доказів на підставі ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 26.06.2023 близько 14 год. 05 хв., керуючи автомобілем марки "Volkswagen Crafter" р.н. НОМЕР_1 , рухаючись поза межами населеного пункту на території Уманського району Черкаської області на 574 км автодороги ( М-30 ) сполученням Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине, зі сторони м. Умань Черкаської області в напрямку до м. Кропивницький Кіровоградської області, під час руху на рівній ділянці автодороги, змінив напрямок руху вправо та в подальшому здійснив виїзд на праве асфальтоване узбіччя по напрямку свого руху, де в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами і доповненнями, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для свого руху у вигляді нерухомого транспортного засобу автомобіля « Renault 40ACE5 » Фургон-С, р.н. НОМЕР_2 , який знаходився на правому узбіччі в попутному напрямку руху, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до повної зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим допустив наїзд на вищевказаний транспортний засіб.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля Volkswagen Crafter" р.н. НОМЕР_1 :

ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 27.06.2023 №05-7-02/218, отримав тілесні ушкодження у вигляді інших уточнених травм з залученням кількох ділянок тіла, а саме: відкритої черепно-мозкової травми без ушкодження кісток склепіння, основи та лицевого черепа з травматичним набряком набубнявінням головного мозку, синці, садна та рани обличчя; закритої тупої травми органів грудної клітки: двохсторонніх переломів ребер, забоїв легень, серця, крововиливів в заднє середостіння, двохстороннього гемотораксу ( накопичення крові в плевральних порожнинах ); закритої тупої травми органів черевної порожнини та заочеревинного простору: крововиливу в жирову клітковину лівого наднирника та нирки, розрив лівої долі печінки, з гемоперітонеумом ( накопичення крові в черевній порожнині ); закритого перелому лівого передпліччя, від яких і настала смерть. Травми в своєму перебігу ускладнились розвитком геморагічного та травматичного шоку. Вказані ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові ( ДТП 26.06.2023 ) і носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_24 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.

Крім того, при зовнішньому дослідженні у ОСОБА_24 виявлено: косо-смугасті садна нижньої третини передньої поверхні правої половини грудної клітки справа, садна передньої грудної клітки в проекції грудини та лівої половини грудної клітки, садна лівої половини грудної клітки зліва в проекції 2-8 ребер по середньо ключичній лінії, садно передньої поверхні черевної стінки в нижній третині, синці середньої та нижньої третини правого стегна, садна передніх поверхонь правого та лівого колінних суглобів, синці середньої третини правої гомілки по передньо-внутрішній поверхні, садно верхньої третини лівої гомілки по передньо-зовнішній поверхні, садно нижньої третини лівої гомілки по передньо-внутрішній поверхні, синець середньої третини правої гомілки передньо-внутрішньої поверхні. Дані тілесні ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів можливо в час та при обставинах вказаних в постанові ( ДТП 26.06.2023 ) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 27.06.2023 №05-7-02/217, отримала тілесні ушкодження у вигляді інших уточнених травм з залученням кількох ділянок тіла, а саме: закритої черепно-мозкової травми без ушкодження кісток склепіння, основи та лицевого черепа з крововиливами під м`які мозкові оболонки з травматичним набряком-набубнявінням головного мозку; закритої тупої травми органів грудної клітки: двосторонніх переломів ребер, забоїв легень, серця, розриву дуги аорти, крововиливів в заднє середостіння з двостороннім гемотораксом ( накопичення крові в плевральних порожнинах ); закритої тупої травми органів черевної порожнини та за очеревинного простору: крововиливів в жирову клітковину лівого наднирника та нирки, крововиливу в лівий купол діафрагми, розтрощення правої долі печінки, розриву селезінки з гемоперітонеумом ( накопичення крові в черевній порожнині ); закритого перелому правого стегна та лівого колінного суглобу, від яких і настала смерть. Травми в своєму перебігу ускладнились розвитком геморагічного та травматичного шоку. Вказані ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові ( ДТП 26.06.2023 ) і носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_25 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.

Крім того, при зовнішньому дослідженні у ОСОБА_25 виявлено: садно лівої скронево-виличної ділянки, садно нижньої повіки правого ока, садна нижньої третини бічного флангу живота справа, синці в середній та нижній третині лівого стегна по передньо-внутрішній поверхні, садно нижньої третини лівого стегна по передньо-зовнішній поверхні, два садна передньої поверхні лівого колінного суглоба, синці від верхньої до нижньої третини правого стегна, синці передньо-внутрішньої поверхні лівого стегна, три садна передньої поверхні лівої гомілки в верхній третині, садно верхньої третини лівої гомілки по задньо-внутрішній поверхні, садно в нижній третині правого стегна по зовнішній поверхні, рана передньо-внутрішньої поверхні правої гомілки в верхній третині, синець передньо-внутрішньої поверхні правої гомілки в середній третині, рана внутрішньої поверхні правого гомілково-ступневого суглобу. Дані тілесні ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів можливо в час та при обставинах вказаних в постанові ( ДТП 26.06.2023 ) і відносяться: садна та синці до категорії легких тілесних ушкоджень, рани до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 27.06.2023 №05-7-02/215, отримала тілесні ушкодження у вигляді інших уточнених травм з залученням кількох ділянок тіла, а саме: відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи та склепіння черепа, крововиливами під м`які та тверді мозкові оболонки з забоєм розміченням та травматичним набряком набуханням головного мозку; закритої тупої травми органів грудної клітки: переломів ребер зліва, забоїв легень, серця та вилочкової залози; закритих переломів: нижньої третини лівого передпліччя, правого колінного суглобу та правої гомілки в середній третині, від яких настала смерть. Травми в своєму перебігу ускладнились розвитком геморагічного та травматичного шоку. Вказані ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові ( ДТП 26.06.2023 ) і носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_26 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.

Крім того, при зовнішньому дослідженні у ОСОБА_26 виявлено садно верхньої третини лівого плеча по зовнішній поверхні, синець верхньо-внутрішнього квадранту лівої молочної залози, синець передньо-внутрішньої поверхні лівого стегна, синець в нижній третині правого стегна по задньо-зовнішній поверхні, садно нижньої третини правого стегна по зовнішній поверхні, рана верхньої третини правої гомілки по задньо-внутрішній поверхні, рана внутрішньої поверхні правого гомілково- ступневого суглобу, садно нижньої третини лівого стегна по зовнішній поверхні лівого стегна, синці передньо-внутрішньої поверхні лівого стегна, садно передньої поверхні лівого колінного суглобу, садно тильно-зовнішньої поверхні лівої стопи, садно дистальної фаланги 2-го пальця лівої стопи. Дані тілесні ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів можливо в час та при обставинах вказаних в постанові ( ДТП 26.06.2023 ) і відносяться: садна та синці до категорії легких тілесних ушкоджень, рани до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 27.06.2023 №05-7-02/216, отримала тілесні ушкодження у вигляді інших уточнених травм з залученням кількох ділянок тіла, а саме: закритої черепно-мозкової травми без ушкодження кісток склепіння, основи та лицевого черепа з крововиливами під м`які мозкові оболонки та в речовину головного мозку з травматичним набряком головного мозку; закритої тупої травми органів грудної клітки: переломів ребер зліва, забоїв легень; закритої тупої травми органів черевної порожнини та за очеревинного простору: крововиливу в брижу товстого кишківника, розривів печінки та селезінки, крововиливів в жирову клітковину лівого наднирника з гемоперітонеум ( накопиченням крові в черевній порожнині ); закритого перелому кісток тазу; закритого перелому нижньої третини лівого стегна, відкритих переломів правої та лівої гомілки в середній третині. Травми в своєму перебігу ускладнились зовнішньою та внутрішньою кровотечею та розвитком геморагічного та травматичного шоку. Вказані ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові ( ДТП 26.06.2023 ) і носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_27 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.

Крім того, при зовнішньому дослідженні у ОСОБА_27 виявлено садно над внутрішнім краєм лівої брови, рана спинки носу, садна лівої щоки, рани нижньої губи зліва, садно нижньої щелепи справа, два садна правого надпліччя, два садна в проекції верхньо-зовнішнього квадранту правої молочної залози, садно в проекції 3-го ребра справа по передньопахвинній лінії, синець лівого передпліччя в середній третині по задній поверхні, садно в ділянці основної фаланги 2-го пальця лівої кисті по тильній поверхні, рана правої здухвинної ділянки, садна лобкової ділянки, синець та садно лівої здухвинної ділянки, садно лобкової ділянки, синець та садно лівої здухвинної ділянки, садно верхньої третини правого стегна по передній поверхні, садно передньо-внутрішньої поверхні правого стегна, рана передньої поверхні правого колінного суглобу, садно передньо-внутрішньої поверхні правої гомілки, рана тильно-внутрішньої поверхні основної фаланги 1-го пальця правої стопи, синець передньо-внутрішньої поверхні лівої гомілки в верхній третині, два садна середньої третини лівої гомілки по передній поверхні і в середній третині. Дані тілесні ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів можливо в час та при обставинах вказаних в постанові ( ДТП 26.06.2023 ) і відносяться: садна та синці до категорії легких тілесних ушкоджень, рани до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 04.09.2023 №05-7-01/396, отримала тілесні ушкодження у вигляді торако-скелетної травми: закритий перелом правої і лівої ключиці, гемо пневмоторакс праворуч, забій обох легень, які відносяться до категорій тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Дані тілесні ушкодження утворились від тупих твердих предметів, можливо при ДТП 26.06.2023, в час та при обставинах, вказаних в постанові, медичній карті та медичній документації.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля Volkswagen Crafter" р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, згідно висновку комісійної судової авто технічної експертизи від 20.12.2023 № СЕ-19/124-23/14543-ІТ, знаходиться в причинному зв`язку з наїздом на нерухому перешкоду та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень та спричинення смерті потерпілим ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .

Такі дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч.3 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження та спричинили загибель кількох осіб.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 , представник цивільного позивача ОСОБА_11 - ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначення обвинуваченому реальної міри покарання та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підстав ст.75 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що вирок суду відносно ОСОБА_7 , слід змінити, оскільки покарання призначене останньому є суворим та не відповідає особі обвинуваченого, наявності декількох пом`якшуючих вину останнього обставин, винній поведінці іншого учасника ДТП, висновку органу пробацїі щодо можливості виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, та як наслідок не застосування судом першої інстанції ст.75 КК України.

Вважає, що суд призначаючи покарання у виді реального позбавлення волі не навів в оскаржуваному вироку жодних мотивів за яких суд відкинув доводи захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого ст.75 КК України.

Вважає, що помилковим є висновок суду першої інстанції в частині того, що версія ОСОБА_7 про виїзд на зустрічну смугу автомобіля «Тайота камрі» повинна підтверджуватися певними доказами навіть за відсутності доказів спростування такої версії. Крім того, вихідні дані щодо моменту ДТП у судовій комісійній транспортно-інженерній експертизі, яка покладена в основу вироку, як беззаперечний доказ вини ОСОБА_7 , грунтуються саме на версії ОСОБА_7 . Отже, в судовому засіданні були досліджені матеріали кримінального провадження, допитані потерпілі і свідки, однак жоден з досліджених доказів не спростовує показання ОСОБА_7 в частин виїзду йому на зустріч ТЗ. Отже, версія ОСОБА_7 щодо обставин та механізму ДТП не спростована жодними об`єктивними доказами, а всі сумніви, в тому числі щодо обставин ДТП, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого згідно ст.62 Конституції України.

Вказує, що сторона захисту просила суд призначити повторну комісійну автотехнічну експертизу, оскільки висновки експертів ОСОБА_28 , ОСОБА_29 від 20.12.2023 складені некоректно, викликають сумніви у їх правильності, в тому числі впливають на встановлення обставини вини іншого учасника ДТП.

Зауважив, що ОСОБА_7 раніше ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався, він хоча обвинувачується у тяжкому злочині, але в неумисному, вчинення якого безпосередньо пов`язане з винною дією іншого учасника ДТП, у лікаря нарколога чи психіатра на обліку не перебуває, характеризується виключно з позитивної сторони, на утриманні у ОСОБА_7 перебуває малолітня дитина, він одружений, має постійне місце проживання і реєстрації, визнає свою вину, щиро кається, і це підтверджується конкретними діями у формі допомогти потерпілим щодо відшкодування моральної шкоди, наскільки це було в його силах. Натомість всі потерпілі: ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 звернулись до суду з заявами щодо часткового відшкодування їм з боку ОСОБА_7 моральної шкоди, та щодо покарання ОСОБА_7 покладалися на розсуд суду, а не на розсуд сторони обвинувачення.

Наголосив, що ОСОБА_7 не злочинець за своєю суттю, він не мав наміру заподіяти шкоду, він не був у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, він не порушував свідомо та умисно не ігнорував ПДР, він не втікав з місця події.

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача ОСОБА_11 ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , АТ «СК «Інго» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, та ухвалити новий вирок, яким задовольнити заявлені позовні вимоги ОСОБА_11 та стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , АТ «Страхова компанія «Інго» завдану внаслідок ДТП майнову шкоду в розмір 144206,9 грн.

Апеляційні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_11 в наслідок ДТП була спричинена майнова шкода, і він звертався до суду з цивільним позовом, однак суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_7 не є належним відповідачем, з чим останній не погоджується.

Зазначає, що позивач неодноразово в ході судового розгляду вказував на місце зберігання позивачем пошкодженого автомобіля, суд першої інстанції мав достатньо підстав для прийняття рішення про стягнення майнової шкоди в повному обсязі (в сумі 144206,99 гривень) шляхом розподілення обов`язку з відшкодування цієї шкоди між страховиком АТ СК «Інго» в межах ліміту страхового відшкодування та виплачених страхових сум за мінусом франшизи, а саме стягнути на користь позивача завдану шкоду із страховика АТ СК «Інго» в сумі 92450,00 гривень (160000,00 (ліміт) 51550,00 (сума виплаченого страхового відшкодування) - 16000,00 (розмір франшизи) = 92450,00), та із роботодавця винуватця у завданні шкоди ОСОБА_7 - відповідача ОСОБА_17 в сумі 35757,00 гривень (195757,00 - 92450,00 - 51550,00 - 16000,00). При цьому, суд мав вирішити питання про передачу залишків пошкодженого автомобіля після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду чи страховику.

Натомість, суд першої інстанції не наводячи у оскаржуваному вироку підстави для відмови в задоволенні позову до ОСОБА_17 , послався на наданий страховиком АТ СК «Інго» звіт про оцінку пошкодженого автомобіля позивача, який є неналежним та недостовірним доказом розміру завданої шкоди, та прийняв незаконне та необгрунтоване рішення про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини справи, і кваліфікацію дій обвинуваченого, вважаючи вирок незаконним просить його скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.3 ст.286 КК України у вид 8 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. У решті вирок залишити без змін.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до хибного переконання про можливість призначення ОСОБА_7 мінімального покарання передбаченого санкцією відповідної статті, при цьому не надав належної оцінки тяжкості та ступеню небезпечності вчиненого кримінального правопорушення не врахував спосіб, характер та обставини вчинення злочину обвинуваченим. Зокрема те, що ОСОБА_7 , здійснюючи міжнародні пасажирські перевезення, нехтуючи Правилами дорожнього руху України, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, керуючи транспортним засобом що являється джерелом підвищеної небезпеки, скоїв тяжкий злочин, а саме дорожньо-транспортну пригоду, що призвела до непоправних наслідків у вигляд смерті чотирьох осіб, та внаслідок якої одна малолітня особа отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Крім того, апелянт вважає, що судом безпідставно враховано обставину, яка пом`якшує покарання передбачену ст. 66 КК України, як щире каяття.

Вказує, що у ході судового розгляду встановлено відсутність даних про те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні дієво, а не формально, оскільки саме по собі визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини не може свідчити про його щире каяття, а підтверджує просто бажання уникнути справедливого покарання або зменшити його.

Вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення вироку неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, тим самим порушивши вимоги кримінального процесуального кодексу України, та призначив покарання яке явно не відповідає ступеню тяжкості скоєному злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, що є підставою, у відповідності до ст. 409 КПК України, для скасування судового рішення.

На апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_11 ОСОБА_12 представник АТ «Страхова компанія «Інго» ОСОБА_9 подав заперечення в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги в частині заявлених вимог до АТ «Страхова компанія «Інго», а вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2025 в частині відмови в задоволенні позовних вимог цивільного позивача до АТ «Страхова компанія «Інго» залишити без змін без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 їх представник ОСОБА_30 , цивільний відповідач ОСОБА_17 представник цивільного відповідача ОСОБА_31 , цивільний позивач ОСОБА_11 та його представник ОСОБА_12 не з`явилися про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг були повідомлені належним чином.

Від представника потерпілих - адвоката ОСОБА_32 на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява (клопотання) в якій він просить апеляційний розгляд справи провести без його участі та без участі осіб яких він представляє ОСОБА_22 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 . Зазначив, що вони заперечують проти апеляційної скарги ОСОБА_11 в повному обсязі, просять відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, до своєї заяви додав заяви потерпілих (т.6 а.с.142-147).

Представник цивільного позивача ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 на електронну адресу апеляційного суду надіслав заяву (клопотання) в якій просить судовий розгляд поданої ним в інтересах цивільного позивача ОСОБА_11 апеляційної скарги провести без його участі. Вказав, що подану апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просив її задовольнити (т.6 а.с.140-141).

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілих, їх представника та інших учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги поданої захисником, та заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та представника цивільного позивача ОСОБА_11 ОСОБА_12 , доводи прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційні вимоги прокурора ОСОБА_33 з мотивів наведених у апеляційній скарзі, та заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника цивільного позивача ОСОБА_11 ОСОБА_12 , думку представника АТ «СК«ІНГО» ОСОБА_9 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного позивача ОСОБА_11 ОСОБА_12 , та щодо апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора поклався на розсуд суду, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів приймає до уваги, що в апеляційних скаргах не оспорюється правильність встановлених судом фактичних обставин вчиненого правопорушення, правова кваліфікація дій обвинуваченого та доведеність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а також захисником та прокурором не оспорюється вирок в частині вирішення заявлених цивільних позовів.

Перевіряючи вирок суду в частині справедливості призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що посилання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на суворість призначеного покарання та необхідності застосування ст.75 КК України, як і посилання прокурора на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є безпідставними. Також безпідставними є вимоги представника позивача ОСОБА_11 ОСОБА_12 про скасування вироку в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , АТ «СК «Інго» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті)Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст.50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, форму вини, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений. На його утриманні перебуває малолітня дитина, має міцні соціальні зв`язки, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, а також обставини, які пом`якшують покарання та невстановлення обставин, які обтяжують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, часткове добровільне відшкодування шкоди.

Суд також взяв до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюються як середній та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високий. Органом пробації зроблений висновок про те, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

З врахуванням вказаних обставин в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 основного покарання на рівні ближче до мінімальної межі санкції ч.3 ст.286 у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяцівз призначенням додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому основного та додаткового покарання, враховуючи наведені дані про його особу та конкретні обставини провадження.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, тому апеляційні вимоги прокурора про м`якість призначеного покарання задоволенню не підлягає.

Що стосується апеляційних доводів захисника про наявність версії обвинуваченого ОСОБА_7 про обставини та механізм ДТП, а саме в частині виїзду йому на зустріч транспортного засобу, то вони є необгрунтованими, повністю спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, яким суд у сукупності надав належну оцінку.

З приводу апеляційних доводів захисника щодо суворості призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Так, судом першої інстанції враховано посткримінальну поведінку обвинуваченого, яка є позитивною, та всі характеризуючі дані про які апелянт зазначає в апеляційній скарзі, проте суд не міг залишити поза увагою той факт, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 були направленні на грубе порушення правил безпеки дорожнього руху, оскільки обвинувачений нехтуючи суспільною безпекою, керуючи транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки, проявляючи протиправну недбалість та злочинну самовпевненість, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для свого руху у вигляді нерухомого транспортного засобу автомобіля «Renault 40ACE5» Фургон-С, р.н. НОМЕР_2 , який знаходився на правому узбіччі в попутному напрямку руху, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого вчинив дорожньо - транспортну пригоду, яка призвела до настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень та спричинення смерті потерпілим ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .

На думку апеляційного суду, захисником в апеляційній скарзі не наведено нових обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання, передбаченого санкцією статті інкримінованої ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не можливе без його ізоляції від суспільства та правильно призначив покарання.

Призначене покарання із застосування ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосування ст. 75 КК України.

У відповідності до ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

Таким чином апеляційні доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

З приводу апеляційних доводів прокурора на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та безпідставність врахування судом обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, то на думку колегії суддів вони є безпідставними з огляду на наступне.

Так, щодо наявності щирого каяття апеляційний суд наголошує, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею кримінального правопорушення (видає знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРКП (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність щирість каяття.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 дійсно визнав провину, в ході судового розгляду кримінального провадження місцевим судом, зазначив, що він не справився зі своїм транспортним засобом і в`їхав у фуру, кається і жалкує про це кожен день, просить вибачення у потерпілих, частково відшкодував шкоду, шкодує про вчинене, про що вкотре наголосив під час апеляційного розгляду, та таким чином його дії свідчать про наявність зазначеної пом`якшуючої обставини.

Враховуючи вищевказані обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, і з цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки він прийнятий на підставі доказів наявних у кримінальному провадженні, а прокурором в апеляційній скарзі не наведено вагомих доводів, що були б підставою для посилення, збільшення строку покарання обвинуваченому

ОСОБА_7 .

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора в частині призначеного обвинуваченому покарання необхідно залишити без задоволення.

Щодо апеляційних доводів представника цивільного позивача ОСОБА_11 ОСОБА_12 щодо незаконності вироку суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , АТ «СК «ІНГО» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, то вони є неспроможними виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, з цивільним позовом звернувся ОСОБА_11 в якому просив стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , АТ «Страхова компанія «Інго», майнову шкоду завдану внаслідок ДТП його автомобілю «Renault» р.н. НОМЕР_2 в розмірі 195757,00 грн. (190957,00 грн матеріального збитку та 4800 грн. витрати на користь експерта). Зазначив, що йому належить транспортний засіб «Renault 40ACE5» Фургон-С, р.н. НОМЕР_2 . Внаслідок вчинення ОСОБА_7 ДТП його автомобілю завдано механічних пошкоджень. Згідно висновку експерта ОСОБА_34 №35ВД визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля « Renault 40ACE5 » Фургон-С, р.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження внаслідок вказаного ДТП на момент проведення дослідження становить 190957,00 грн. Оскільки АТ «СК«ІНГО» виплатило йому 51550,01 грн., тому просив стягнути з відповідачів 144206,99 грн..

Від відповідача АТ «СК «ІНГО» надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_11 в якому він просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що відповідно до висновку експерта №35 ВД за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 09.09.2023 наданого позивачем, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault» р.н. НОМЕР_2 складає 272924,03 грн., а ринкова вартість складає 190957,00 грн. З огляду на вище викладене випливає, що автомобіль «Renault» р.н. НОМЕР_2 є фізично знищеним. Про те, що автомобіль « Renault » р.н. НОМЕР_2 є фізично знищеним вбачається також із звіту №58585 від 08.01.2024 ОСОБА_35 , складеним на замовлення АТ «СК«ІНГО». Згідно ч.2 ст.30 Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Позивачем вартість автомобіля «Renault» р.н. НОМЕР_2 після ДТП не визначалась. Згідно звіту №58585 від 08.01.2024 ринкова вартість до моменту аварійного пошкодження автомобіля «Renault» р.н. НОМЕР_2 складає 95960,87 грн. Відповідно до висновку про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №58585-1 від 09.01.2024 ринкова вартість аварійного ( несправного ) КТЗ « Renault » р.н. НОМЕР_2 на момент оцінки може складати 42810,86 грн. Отже, 95960,87-42810,86-1600,00 ( франшиза )= 51550,01 грн., розмір страхового відшкодування розрахований згідно ст.30 Закону та виплачений згідно платіжної інструкції № 1296 від 17.01.2024.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник СК АТ «СК «ІНГО» позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, не визнав він заявлений позов і в судовому засіданні апеляційного суду та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника цивільного позивача ОСОБА_11 - ОСОБА_12 .

За змістом ст.30 Закону №1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно не можливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно не обґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом ( актом ) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем чи експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_11 суд першої інстанції проаналізував висновок експерта №35 ВД за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 09.09.29023 року, наданого позивачем, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault» р.н. НОМЕР_2 складає 272924,03 грн., а ринкова вартість на момент пошкодження складає 190957,00 грн., тобто зазначений автомобіль є фізично знищеним. Зазначив, що згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 02.01.2024, наданого АТ « СК « ІНГО », ринкова вартість автомобіля « Renault » р.н. НОМЕР_2 до моменту аварійного пошкодження складає 95960,86 грн., вартість відновлювального ремонту є більшою за ринкову вартість автомобіля до ДТП. Згідно висновку про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу № 58585-1 ринкова вартість КТЗ до пошкодження становить 95960,87 грн., ринкова вартість аварійного (несправного) КТЗ на момент оцінки може складати 42810,86 грн.

Враховуючи те, що власнику фізично знищеного транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, суд взяв до уваги звіт та висновок наданий АТ «СК«ІНГО», оскільки в них відображається ринкова вартість автомобіля до ДТП та після ДТП. Така різниця, за мінусом франшизи, складає суму 51550,01 грн., яка згідно платіжної інструкції №1296 від 17.01.2024 сплачена АТ «СК «ІНГО» на користь позивача. Вказавши, що в свою чергу позивач не надав суду належних доказів різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а тому його вимоги не підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки, він не є належним відповідачем.

З цими висновками суду погоджується колегія суддів так як вони є обгрунтованими та підтверджуються наявними доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження і яким суд дав належну оцінку. Тому підстав для задоволення апеляційної скарги представника цивільного позивача ОСОБА_11 ОСОБА_12 колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апелянтами не наведено обгрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого вироку, не вбачається, а тому колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 та представника цивільного позивача ОСОБА_11 - ОСОБА_12 необхідно залишити без задоволення, а вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2025 відносно ОСОБА_7 без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 лютого 2025 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 , представника цивільного позивача ОСОБА_11 - ОСОБА_12 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя

Судді -