ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2870/25 Справа № 243/2002/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.08.2025 року, якою щодо обвинуваченого в кримінальному провадженні № 0002060 від 06 грудня 2020 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-27.11.2007 р. Слов`янським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 115, ст. 71 КК України до 14 років позбавлення волі;

-21.05.2009 р. Микитівським районним судом м. Горлівки за ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України до 12 років позбавлення волі;

-15.04.2010 р. Микитівським районним судом м. Горлівки за ч. 2 ст. 342, ч.ч. 1, 2 ст. 345, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 13 років позбавлення волі;

-24.09.2018 р. Казанківським районним судом Миколаївської області за ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 09 жовтня 2025 року включно, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

В провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.08.2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 09 жовтня 2025 року включно щодо ОСОБА_7 без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначає, що вказана ухвала суду є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначає, що ОСОБА_7 вже довгий час перебуває під вартою. Просить ухвалу скасувати та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт з покладенням передбачених законом обов`язків.

Від прокурора надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Наголошує, що на теперішній час заявлені раніше ризики не зменшилися та жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_6 надав суду апеляційної інстанції заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Прокурор надав суду апеляційної інстанції заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі, заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч. 4 ст. 422-1 КПК України колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 21 Конституції України встановлено, що усі люди вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїй практиці підкреслював основоположний характер гарантій прав людини, що містяться в статті 5 Конвенції, оскільки вони призначені для зведення до мінімуму ризику свавілля та гарантування верховенства права.

Метою статті 5 Конвенції є захист особи від свавільного арешту і тримання під вартою, захист публічного порядку, який вимагає забезпечення покарання осіб, що вчинили злочин.

Ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частин 1 - 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи 11.08.2025 року під час судового розгляду кримінального провадження клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про доцільність продовження цього запобіжного заходу, обґрунтувавши його у судовому рішенні. При цьому, суд врахував те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрювався, а наразі обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд зазначив, що обвинуваченому доцільно продовжити дію обраного щодо нього запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, а саме ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду враховуючи те, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких, тому він може переховуватися від суду з метою уникнення в подальшому кримінальної відповідальності та покарання.

За таких обставин обвинувачений безумовно може використати звільнення з-під варти як шанс втекти від слідства та суду, щоб в такий спосіб уникнути кримінальної відповідальності.

Обвинувачений, перебуваючи на свободі, з високим ступенем ймовірності може незаконно впливати на свідків, так як всі проживають у одному населеному пункті, а саме м. Слов`янську Донецької області та обвинуваченому відомо їх місце проживання. Також важливо врахувати, що не всі свідки допитані в судовому провадженні, а надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може знову здійснити спробу вбивства чи спричинення тяжкої шкоди ОСОБА_8 , оскільки обвинувачений не досяг поставленої мети з причин, що від нього не залежали.

Продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному провадженні є виправданим, оскільки з боку сторонніх наглядачів наявний суспільний інтерес до розгляду цього провадження, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом «Поваги до свободи особистості», що знайшло своє відображення в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України».

На думку колегії суддів, обраний та продовжений щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Конституційний Суд України у рішенні від 27.10.1999 р. № 7рп зазначив, що кримінальну відповідальність слід розглядати як особливий правовий інститут, у межах якого здійснюється реагування держави на вчинений злочин. Кримінальна відповідальність передбачає офіційну оцінку відповідними державними органами поведінки особи як злочинної. Підставою кримінальної відповідальності є наявність у діяннях особи складу злочину, передбаченого кримінальним законом. Це форма реалізації державою правоохоронних норм, яка, в кінцевому підсумку, полягає в застосуванні до особи, що вчинила злочин, конкретних кримінально-правових заходів примусового характеру через обвинувальний вирок суду.

Крім того, висновок суду першої інстанції щодо законності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який, посилаючись на практику застосування ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у рішеннях Кудла проти Польщі та МакКей проти Сполученого Королівства констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Проте, безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі достатніми та належними підставами застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.

Колегія суддів зазначає, що доводи апелянта про доведеність або недоведеність вини ОСОБА_7 не є предметом даного апеляційного розгляду, оскільки це є завданням наступних етапів кримінального провадження та вирішується судом під час розгляду справи по суті.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.08.2025 року, якою щодо обвинуваченого в кримінальному провадженні № 0002060 від 06 грудня 2020 року ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 09 жовтня 2025 року включно залишити без змін.

Судді: