н/п 1-кс/766/6487/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_6 погоджене з прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсона, українця, громадянина України, неодруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.12.2023 Малиновським районним судом м. Одеси та Одеським апеляційним судом 23.07.2024 за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 4, 289 ч. 2, 69, 70 ч. 1, 72 ч. 5 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 12.06.2025 на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 04.06.2025 на підставі ст. 107 КК України умовно-достроково, строк невідбутого покарання 1 рік 10 місяців 27 днів,

в с т а н о в и ла :

12.08.2025 року старший слідчий СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001911 від 10.08.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Обґрунтування клопотання

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_4 обізнаний про тяжкість покарання за вказаний злочин, а саме безальтернативне позбавлення волі на строк від 3 до 5 років та з метою уникнення покарання може переховуватись від суду. Крім того, відповідно до ухвали Полтавського районного суду Полтавської області, ОСОБА_4 умовно-достроково звільнений від відбування покарання за раніше вчиненні ним злочини, з невідбутим терміном покарання 1 рік 10 місяців 27 днів.

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування.

Зокрема, згідно ст. 178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, сторона обвинувачення, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, дійшла обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. Зокрема це підтверджується відмовою від дачі показів, а також відсутністю стійких соціальних зв`язків та місця роботи.

Тяжкість кримінального покарання може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати, що підозрюваний у разі необрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи обрання йому запобіжного заходу, який належним чином не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків, зможе за необхідності переховуватися від суду.

Може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про це може свідчити те, що ОСОБА_4 у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу матиме сприятливі умови для подальшого вчинення кримінальних правопорушень.

Сторона обвинувачення також вважає, що слід звернути увагу на довідку про судимість та ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області, яка стосується умовно-дострокового звільнення підозрюваного ОСОБА_4 від відбування покарання. З даної ухвали встановлено, що підозрюваний був засуджений 20.12.2023 Малиновським районним судом м. Одеси за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70, ч.5 ст. 78 КК України.

В даному випадку встановлено, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та продовжує вчинювати злочини, хоча й останньому відомо, що його протиправна поведінка може мати наслідки у вигляді скасування вказаного рішення про його дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Девіантна поведінка підозрюваного, яка залишена без достатнього покарання за попередні вчинки створила всі умови для вчинення вище описаного злочину, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не створить достатньо умов для стримування підозрюваного від інших злочинів, та знаходження на волі підозрюваного ставить під загрозу публічну безпеку та порядок в прифронтовому населеному пункті.

Незаконно впливати на свідків чи потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Свідки та потерпілий у кримінальному провадженні проживають в одному населеному пункті на одній вулиці із підозрюваним, йому відоме їх місце проживання та вони є знайомими між собою, та у разі перебування підозрюваного на волі, останній матиме реальну можливість здійснити вплив на свідків та потерпілого з метою спотворення відомостей, які останні надали у своїх свідченнях органу досудового розслідування.

Доводи учасників провадження у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні посилаючись на тяжкість вчиненого злочину, просила застосувати відносно її підзахисного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання ОСОБА_4 .

Мотивація суду

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Відділу поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001911 від 10.08.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_4 будучи раніше судимий 20.12.2023 Малиновським районним судом м. Одеси та Одеським апеляційним судом 23.07.2024 за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 4, 289 ч. 2, 69, 70 ч. 1, 72 ч. 5 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 12.06.2025 на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 04.06.2025 на підставі ст. 107 КК України умовно-достроково, строк невідбутого покарання 1 рік 10 місяців 27 днів, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин при наступних обставинах.

Так, 10.08.2025 близько 00:05 години ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в спальній кімнаті буд. АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення правового режиму забезпечення статевої свободи особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи із використанням пальців руки і генеталій, та бажаючи їх настання, без добровільної згоди потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із застосуванням фізичного насильства, яке виразилось у нанесенні останній серії ударів кулаком правої руки в область обличчя, голови та грудної клітини, і в подальшому утриманні потерпілої долонею своєї лівої руки в області ротової порожнини, притиснувши потерпілу ОСОБА_7 лівою рукою таким чином, що остання опинилась в положенні лежачи на спині, поставив свою праву руку між ніг потерпілої, і силоміць роздвинувши останній ноги, насильно ввів пальці правої руки в піхву ОСОБА_7 ..

Після цього, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_4 , утримуючи потерпілу в положенні лежачи на спині, та перебуваючи зверху останньої, неодноразово ввів в вагіну потерпілої свій статевий член (генеталію) проти волі ОСОБА_7 ..

В результаті вчинення вказаних дій потерпілій ОСОБА_7 , згідно довідки про фіксацію тілесних ушкоджень № 742 від 10.08.2025, виданої КОНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» ХОР, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забоїв обличчя, забою грудної клітини, саден плеча зліва, забою лівої кисті (садна та гематома.)

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 152 ч. 1 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

10.08.2025 о 04.15 год. слідчим СВ Відділу поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області на підставі ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 .

Протокол затримання особи ( ОСОБА_4 ) було підписано підозрюваним та захисником адвокатом ОСОБА_5 (доручення №002-210000615 від 10.08.2025 року) та понятими без жодних зауважень та застережень щодо його змісту. Підозрюваний копію протоколу отримав та жодних зауважень щодо його змісту також не надав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

10.08.2025 слідчим СВ Відділу поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Доказів недотримання строків вручення письмового повідомлення про підозру визначених ст. 278 КПК України матеріали клопотання не містять та стороною захисту надані не були.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема:

- Повідомленням на лінію «102», яке зафіксоване у рапорті від 10.08.2025, про зґвалтування потерпілої.

- Заявою про вчинення злочину від потерпілої ОСОБА_7 , яка в своїй заяві прямо вказує на ОСОБА_4 , як на особу що вчинила злочин.

- Протоколом огляду місця події, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено сліди боротьби в кімнаті будинку потерпілої, плями речовини бурого кольору, що схожі на кров на значній кількості предметах, пошкоджене вікно.

- Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , яка вказує, що 10.08.2025, близько о 00.00 год. вона спала за своїм місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час в будинку пролунав звук розбиття скла, внаслідок чого потерпіла прокинулась та почула звук ходьби по будинку, далі, потерпіла, взявши до рук ліхтарик, почала ним світити по приміщенню будинку, та виявила, що поруч з нею стоїть підозрюваний ОСОБА_4 . Далі потерпіла запитала у ОСОБА_4 , що він тут робить, та останній почав наносити удари по тулубу потерпілій, почав душити та вступив з потерпілою у статеві зносини. Після насильницького статевого акту, потерпіла взяла свій мобільний телефон та подзвонила сусідці ОСОБА_8 , повідомивши, що трапилось.

- Протоколом пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка вчинила злочин.

- Довідкою про фіксацію тілесних ушкоджень №742, відповідно до якої у потерпілої 10.08.2025 о 03.15 у ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забоїв обличчя, забою грудної клітини, саден плеча зліва, забою лівої кисті (садна та гематома.).

- Протоколом допиту ОСОБА_9 , яка в своїх показах зазначає, що 10.08.2025, близько о 01.21 їй на телефон подзвонила потерпіла ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Та повідомила, що її хтось хоче вбити, не зазначивши подробиць. Далі свідок викликала поліцію та пішла до місця мешкання потерпілої разом зі своїм чоловіком ОСОБА_10 , де в цей час з подвір`я вибігла роздягнена потерпіла, якій свідок викликала медичну допомогу. Під час розмови з потерпілою, остання повідомила свідку, що її побив та зґвалтував ОСОБА_11 . Далі свідок відвела потерпілу на автобусну зупинку. В цей час чоловік свідка зайшов до приміщення будинку та побачив там ОСОБА_4 який голий лежав на ліжку. По прибуттю працівників поліції на місце події свідок побачила там ОСОБА_4

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 , яка впізнала ОСОБА_4 , як особу, що вчинила злочин.

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який надав аналогічні покази як ОСОБА_9 додатково зазначивши, що він зайшов до будинку потерпілої, де виявив, що на ліжку ОСОБА_4 , який спав.

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 , який впізнав ОСОБА_4 , як особу, що вчинила злочин.

- Протоколом затримання ОСОБА_4 від 10.08.2025

- Іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 1 ст. 152 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке не є тяжким, а також вчинення нового кримінального правопорушення в період умовно-дострокового відбування покарання, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та потерпілу, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та продовжує вчинювати злочини, хоча йому відомо, що протиправна поведінка може мати наслідки у вигляді скасування вказаного рішення про його дострокове звільнення з місць позбавлення волі та у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, в разі визнання підозрюваного винним йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 який народився у 2006 році; інвалідність не встановлювалась, відомості про потребу у стаціонарному лікуванні відсутні, зі слів перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері. Крім того, слідчим суддею враховується міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_4 має базову середню освіту, неодружений, утриманців не має, не працюючий, не має постійного місця реєстрації, раніше судимий, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення.

Таким чином ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, схильний до протиправної діяльності, оскільки раніше судимий, вчинив новий злочин в період умовно-дострокового відбування покарання.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати затримання та дати повідомлення про підозру, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюванго на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Крім того матеріали клопотання не містять інформації щодо місця реєстрації підозрюваного та відомостей про власника житла в якому останній проживає.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин із застосуванням насильства, підстав для визначення йому застави слідчий суддя не вбачає.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309 КПК України,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 08.10.2025 року включно.

Час тримання під вартою відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 10 серпня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1