Справа № 359/2269/25
Провадження №1-в/359/165/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з повною технічною фіксацією у режимі відеоконференції, клопотання начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024,

в с т а н о в и в :

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про звільнення його від покарання, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024. В обґрунтування зазначено, що засуджений за злочин проти власності (крадіжка), а тому засуджений має право на звільнення, оскільки 09.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Враховуючи вищевикладене, начальник виправної колонії просив суд вирішити питання про приведення вироків суду у відповідність до вимог закону.

Засуджений у судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд задовольнити.

Прокурор та представник виправної колонії просили суд задовольнити клопотання у зв`язку із зміною в законодавстві.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та особову справу засудженого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, відповідно до якого ч. 2 статті 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладена в наступній редакції: «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Пунктом 5 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Згідно із підпуктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року призвело до зміни важливого диференціюючого критерію, яким є максимальний розмір дрібного викрадення. Після ухвалення цього закону частина діянь, які вважалися кримінально-караними «перейшли» у адміністративні правопорушення. Фактично відбулась зміна меж караності шляхом внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі у державній установі «Бориспільська виправна колонії №119».

ОСОБА_5 засуджений 10.04.2023 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.06.2020, остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Як вбачається із вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 10.04.2023, ОСОБА_5 засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) 24.06.2021 на загальну суму 368 гривень 43 копійок.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2270 гривень. Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП, крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що станом на 2021 рік становив 2270 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 засуджений 02.10.2019 вироком Ставищенського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Як вбачається із вироку Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019, ОСОБА_5 засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) 27.08.2019 на загальну суму 1095 гривень 13 копійок.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1921 гривень. Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП, крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що станом на 2019 рік становив 1921 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що у вчиненому засудженим діянні вартість викраденого майна 24.06.2021 на загальну суму 368 гривень 43 копійок, та 02.10.2019 на загальну суму 1095 гривень 13 копійок, була меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, не є кримінально-караним на цей час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 10.04.2023, та призначеного покарання за ч. 1 ст. 185 КК України вироком Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 засуджений вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.06.2020, за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки.

19.05.2022 вироком Ставищенського районного суду Київської області ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків визначено ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом повного приєднання до покарання призначеного за даним вироком, не відбутої частини покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.06.2020 у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2023 засудженому застосовано покарання за наявності кількох вироків.

Засудженому ОСОБА_5 , на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ставищенського районного суду Київської області від 19.05.2022, більш суворим, яке призначено вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 10.04.2023, визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного вироком Ставищенського районного суду Київської області від 19.05.2022, з урахуванням положень підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Коростишевського районного суду Житомирської області від 17.06.2020 та визначено ОСОБА_5 остаточне покарання, за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Засуджений міру кримінального покарання відбуває у місцях позбавлення волі за злочини, передбачені ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, що є кримінально караним діянням.

Тому, приймаючи до уваги, що судом було звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 10.04.2023 та за ч. 1 ст. 185 КК України призначеного вироком Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019, суд вважає необхідним привести вирок Ставищенського районного суду Київської області від 19.05.2022 та ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2023, у відповідність до вимог КК України, виключивши посилання на призначення покарання за ч. 4 ст. 70 КК України.

З огляду на викладене, на підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 19.05.2022, з урахуванням положень підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Коростишевського районного суду Житомирської області від 17.06.2020 та визначено ОСОБА_5 остаточне покарання, за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 4-6, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 10.04.2023 та вироком Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Вирок Ставищенського районного суду Київської області від 19.05.2022 та ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2023 привести у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 19.05.2022, з урахуванням положень підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Коростишевського районного суду Житомирської області від 17.06.2020 та визначети ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання, за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання, тобто з 25.05.2023.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Ухвала суду набирає законної сили після завершення строку апеляційного оскарження, а в разі подання апеляційної скарги, після завершення апеляційного розгляду такої скарги.

Копію ухвали вручити учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_1