Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/490/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Петрівського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року, якою стосовно засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козацьке Красногвардійського району Белгородської області, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, з професійно технічною освітою, до засудження зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.01.1995 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 101 КК України до 3 років позбавлення волі, 03.01.1998 року звільненого по відбуттю строку покарання;

- 20.07.1998 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 222, ч. 2 ст. 17 ч. 1 ст. 117, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі, 22.02.2003 року звільненого по відбуттю строку покарання;

- 04.07.2003 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 09.04.2004 року вироком Апеляційного суду Кіровоградської області, зміненим ухвалою Верховного Суду України від 30.09.2004 року, за ч. ч. 2, 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- 14.01.2005 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна

задоволено подання начальника Державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким та замінено невідбуту частину покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком на 20 (двадцять) років.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 20 (двадцять) років обчислювати з дня заміни невідбутої частини покарання, тобто з 02.06.2025 року.

В С Т А Н О В И Л А:

Начальник ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)» звернувся в суд з поданням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк відносно засудженого ОСОБА_8 .

Подання обґрунтовано тим, що 14.01.2005 ОСОБА_8 був засуджений вироком Маловисківськом районного суду Кіровоградської області до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Станом на 14.03.2025 року засуджений відбув 21 рік 7 місяців 20 днів призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі. ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до режиму відбування покарання став на шлях виправлення, а тому до нього може бути застосована ч. 5 ст. 82 КК України щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року задоволено подання начальника Державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Замінено ОСОБА_8 засудженому вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14 січня 2005 року, невідбуту частину покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком на 20 (двадцять) років.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 20 (двадцять) років обчислювати з дня заміни невідбутої частини покарання, тобто з 02.06.2025 року.

Зазначена ухвала мотивована тим, що наданої адміністрацією ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)» характеристики, ОСОБА_8 за період відбування покарання характеризується позитивно.

Вину у скоєних злочинах визнає повною мірою та усвідомлює наслідки скоєних правопорушень. За характером спокійний, врівноважений. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, спілкується на рівних, товариський, на критику в свою адресу реагує адекватно, під вплив інших не підпадає. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Стосунки з особами з антисоціальною поведінкою не підтримує. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, та здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. В установі на профілактичних обліках не перебуває. Бере активну участь у програмах, усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюються як високі.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, складеного установою виконання покарання відповідно до Методики визначення ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_8 став на шлях виправлення, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.

,

Не погоджуючись із вказаною ухвалою районного суду прокурор Петрівського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у які просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк відносно засудженого ОСОБА_8 .

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом не взято до уваги, що за період з 2004 року до 2016 року ОСОБА_8 , тобто за 12 років, мав 5 стягнень за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, які хоч і погашені на час розгляду подання в суді, але свідчать про факти неправомірної поведінки засудженого упродовж всього періоду виконання покарання.

Окрім того, ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Петрівська виправна колонія №49» з грудня 2024 року, що є явно недостатнім для вивчення його особистості, хоча процес виправлення і перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Також, ОСОБА_8 у період з 1995 по 2025 роки 5 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, що свідчить про його високу схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Зазначене підтверджується даними характеристики на засудженого, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є високим.

Вважає, що, наведені в ухвалі дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання та його особу лише класифікують його, як особу, яка бажає виправитися і має до цього всі можливості однак, в розумінні ст.82 КК України, своєю поведінкою і ставленням до праці засуджений ще не довів свого виправлення.

Також, на адресу суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора від засудженого ОСОБА_8 , відповідно до якого останній завчає, що ризик вчинення повторних кримінальних правопорушень є мінімальним. Вважає, що доводи прокурора про те, що він 5 разів притягувався до кримінальної відповідальності не відповідає дійсності, оскільки у нього остання судимість у 2005 році. Останнє дисциплінарне стягнення на нього накладено у 2016 році, тобто майже 10 років тому.

Згідно з п. 14 ст. 134 КВК України він не має стягнень. Він став на шлях виправлення. Більш того йому зараз 47 років, через 20 років йому буде 70 років.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, засудженого ОСОБА_8 , та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити, з таких підстав.

За вимогами ч.1 ст.533КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до п.п. 2, 3, 14 ч. 1 ст.537КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

У рішенні у справі «Медвідь проти України» (заява № 7453/23) Європейський суд зазначив, що «…засуджений не може триматися під вартою, якщо відсутні законні пенологічні підстави для позбавлення волі, які включають покарання, стримування, захист суспільства і реабілітацію. ….. Право засудженого на перегляд передбачає безпосередню оцінку відповідної інформації, а перегляд також має супроводжуватися достатніми процесуальними гарантіями. Засуджений необхідною мірою повинен знати, що він має зробити для того, щоб його кандидатуру було розглянуто для звільнення та за яких умов це може вимагати надання обґрунтування, ці умови повинні захищатися доступом до судового перегляду. ……Попри той факт, що Конвенція як така не гарантує права на реабілітацію, практика Суду припускає, що засудженим особам, у тому числі засудженим до довічного позбавлення волі, має бути дозволено реабілітуватися. Засуджений до довічного позбавлення волі повинен мати реалістичну можливість, наскільки це можливо в межах обмежених умов установи виконання покарань, досягти такого прогресу в реабілітації, щоб це дало йому надію одного дня отримати право на дострокове або умовно дострокове звільнення. …» (пункти 47-48 рішення)

Конвенція не забороняє призначення покарання у вигляді довічного позбавлення волі особам, засудженим за вчинення особливо тяжких злочинів, таких як вбивство. Проте, щоб таке покарання було сумісним зі ст.3, повинна існувати «de jure і de facto» можливість його пом`якшення, що означає, що в ув`язненого повинна бути як перспектива звільнення, так і можливість перегляду міри покарання. В основі такого перегляду повинна лежати оцінка наявності законних пенологічних підстав для триваючого тримання ув`язненого під вартою в місцях позбавлення волі. Ці підстави включають покарання, стримування, захист громадськості і реабілітацію. Баланс між ними не обов`язково є статичним і може змінюватися в ході відбування покарання, таким чином, первинні підстави, що обґрунтовують тримання під вартою в момент призначення покарання, можуть втратити своє значення після тривалого періоду відбування покарання.

На виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пєтухов проти України» від 12 березня 2019 року Міністерством юстиції розроблено та 18 жовтня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закони України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» та «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини», які набрали чинності 06 листопада 2022 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.82КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

За змістом п. 3 ч. 3 ст.81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Згідно з правилами ч.ч. 3, 12, 13 ст.154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст.ст. 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі.

Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації.

Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 неодноразово засуджений за вчинення низки умисних тяжких та особливо тяжких злочинів. 09.04.2004 року його засуджено вироком Апеляційного суду Кіровоградської області, зміненим ухвалою Верховного Суду України від 30.09.2004 року, за ч. ч. 2, 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

14.01.2005 року ОСОБА_8 засуджено вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення на строк 3 роки. На підставі ч. 2 ст. 71 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання довічним позбавленням волі за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Як вбачається з характеристики на засудженого ОСОБА_8 останній відбуває покарання з 24.07.2003 року, на цей час фактично відбутий строк покарання становить 21 рік 10 місяців. За період з 2004 року до 2016 року ОСОБА_8 мав 5 стягнень за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, а саме:

06.08.2004 - Вчинив дрібне хуліганство, а саме виражався нецензурною лайкою в бік персоналу, самовільно зняв кайданки - Догана. Начальником 030. Погашено.

10.01.2008 - Вчинив дрібне хуліганство, а саме виражався нецензурною лайкою в бік персоналу, порушив форму одягу, порушив правила пожежної безпеки, а саме палив цигарку - Догана. Начальником установи. Погашено.

12.08.2009 - Вчинив дрібне хуліганство, а саме виражався нецензурною лайкою в бік персоналу, чинив фізичний опір - 10 діб карцеру. Начальником установи. Погашено.

14.02.2011 - Створив конфліктну ситуацію Попередження. Начальником установи. Погашено.

13.09.2016 - Перешкоджав проведенню нагляду, а саме закрив оглядове вічко - Догана. Начальником установи. Погашено.

03.06.2024 - Під час перевірки планшетного ПК було виявлено обліковий запис електронної скриньки, який не зареєстрований в журналі реєстрації логінів та паролів поштових скриньок засуджених, також було виявлено обліковий запис соціальної мережі «Facebook» - 5 діб Карцеру. Начальником установи.

Рішенням дисциплінарної комісії державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» № 73 від 26.07.2024року замінено стягнення у вигляді поміщення до карцеру на 5 діб від 03.06.2024року на більш м`який захід стягнення згідно статті 132 КВК України у вигляді попередження правами начальника установи.

Стягнення у вигляді попередження правами начальника установи від 26.07.2024року скасовано постановою начальника державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» від 10.09.2024року на підставі вказівки Роменської окружної прокуратури від 22.08.2024 за № 53-4693.

Також ОСОБА_8 має заохочення:

05.04.2016 - Нагородження похвальною грамотою. За підсумками роботи у 1 кварталі 2016 року. Начальником установи.

27.06.2023 - Подяка - За виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки. Начальником установи.

10.10.2023 - Подяка - За виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки. Начальником установи.

04.01.2024 Подяка За виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки. Начальником установи.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_8 за вироком суду провину у скоєному злочині визнав частково. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення визначений як середній (10 балів), а стан реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи виконаний частково (10 балів). В графі засуджений бере активну участь в інших заходах соціально-виховного характеру та сумлінно дотримується трудової дисципліни ОСОБА_8 набрав 0 балів. Згідно психологічної характеристики ОСОБА_8 має середній, високий рівень агресивності (0 балів). Також ОСОБА_8 має схильність до насильства, як висока, середня (вороже ставлення до оточуючих, агресія застосовується для самоствердження, існує імовірність вчинення насильницьких дій, наявні обставини, що спонукатимуть особу до них) 0 балів.

Крім того, відносно ОСОБА_8 наявна піддатливість до тиску з боку іншої людини або групи.

Водночас призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Судом встановлено, що у поведінці засудженого ОСОБА_8 відсутні ознаки виправлення, оскільки він за вироком суду провину у скоєному злочині визнав частково, має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення визначений та має середній, високий рівень агресивності, за час відбування покарання засуджений не отримав стягнень більше ніж заохочень, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення та відсутні підстави для заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі строковим покаранням.

Досліджені матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальше відбування покарання засудженим ОСОБА_8 в установі виконання покарань.

Також, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності починаючи з 1995 року, проте він вчиняв нові кримінальні правопорушення.

Згідно з ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої, правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Прийняття рішення про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі строковим покаранням не є обов`язковим, а залежить від наявності переконання суду у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

При вирішенні даного питання судом враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що заміна невідбутої частини покарання можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання довів своє виправлення.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого. За період відбування покарання ОСОБА_8 отримував дисциплінарні стягнення більше ніж заохочень, за вироком суду провину у скоєному злочині визнав частково, має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення визначений та має середній, високий рівень агресивності, що свідчить про відсутність достатніх підстав для застосування стосовно засудженого заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Отже, строк відбутого засудженим до довічного позбавлення волі покарання є недостатнім, а тому його заміна на даний час не сприятиме виправленню ОСОБА_8 та досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

До того ж колегія суддів звертає увагу, що, ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Петрівська виправна колонія №49» лише з грудня 2024 року, вказаний строк є явно недостатнім для вивчення його особистості та підготовки подання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк , хоча процес виправлення і перевиховання має бути стабільним та послідовним.

За таких підстав, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора, про те, що заміна на даний час ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк не сприятиме виправленню ОСОБА_8 .

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора Петрівського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_9 необхідно задовольнити, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року - скасувати та постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Петрівського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_9 , - задовольнити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року, якою стосовно засудженого ОСОБА_8 задоволено подання начальника Державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким та замінено невідбуту частину покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком на 20 (двадцять) років, - скасувати.

Відмовити у задоволенні подання начальника Державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким та замінено невідбуту частину покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком на 20 (двадцять) років.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4