Справа № 638/6382/25
Провадження № 1-в/638/434/25
УХВАЛА

Іменем України

30 квітня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника «Олексіївської виправної колонії (№ 25)» - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про приведення вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 22.11.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» полковник внутрішньої служби ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 22.11.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В обґрунтування клопотання зазначає, що в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» відбуває міру покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 22 листопада 2022 року на підставі вироку Полтавського районного суду Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання раховувати з 09 серпня 2022 року. Відповідно до мотивувальної частини вироку від 22 листопада 2022 року Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: 12 липня 2022 року на суму 380 грн. Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX) особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2022 року становить 2 481,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним начальник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» полковник внутрішньої служби ОСОБА_7 просить звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2022 року.

Представник «Олексіївської виправної колонії (№ 25)» ОСОБА_5 у судовому засіданні просив задовольнити клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 .

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив задовольнити клопотання та звільнити його від покарання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, дослідивши матеріали клопотання вважає його таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Строк покарання відраховувати з моменту обрання запобіжного заходу з 09.08.2022 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено йому до набрання вироком законної сили

Частина 1 статті 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність, та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінально процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України, раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 0306/7567/12 від 13.01.2021 року вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння, визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно положень ст. 9 КПК України, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян в гривнях у нормі кримінального законодавства здійснюється, виходячи з розміру неоподатковоаного мінімуму доходів громадян, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Станом на 12 липня 2022 року, на момент вчинення кримінального правопорушення, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» становив 2 481,00 грн.

Вироком суду встановлено, що 12 липня 2022 року ОСОБА_4 в денний час доби, перебуваючи на березі водойми «Гайдучка» в смт Бабаї Харківського району Харківської області по вул. Стадіонна, 1, разом із потерпілим, побачивши у останнього мобільний телефон, у обвинуваченого виник раптовий умисел на заволодіння чужим майном, тому, на реалізацію свого умислу, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон «Samsung С5212» темно-червоного кольору, належному потерпілому, вартістю згідно висновку експерта № 1945/22 від 29.07.2022 380 грн, яким розпорядився на власний розсуд, що на час вчинення кримінального правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що застосовувався у 2022 році, тому до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 по справі № 278/1566/21 виснувала, що Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на викладене, вищенаведені зміни в законодавстві призвели до часткової декриміналізації діянь, такі зміни мають зворотну дію в часі і тому скасовують кримінальну протиправність діяння особи у разі заподіяння останньою шкоди у розмірі, меншому аніж встановлено вищезазначеною нормою.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи те, що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ скасована кримінальна протиправність діянь, за які засуджено ОСОБА_4 , суд вважає клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про приведення вироку суду у відповідність до закону таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 задовольнити.

Привести вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбуття покарання, призначеного вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1