КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4018/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2025 року про продовження ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2025 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 01 червня 2025 року включно; ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 01 червня 2025 року включно; ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 01 червня 2025 року включно; ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 01 червня 2025 року включно.

Захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/12464/25 від 03.04.2025 року в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосувавши до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою або визначити розмір застави. Крім того, просить поновити строк на звернення з апеляційною скаргою.

Зазначає про те, що 03 квітня 2025 року за результатами підготовчого судового засідання, крім всього іншого було розглянуто клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою всім обвинуваченим, в тому числі ОСОБА_6 . Так, в ході судового засідання було проголошено короткий текст ухвали, а повний текст був виготовлений та надісланий на електронну адресу тільки 16.04.2025 року о 09:08.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає про те, що оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм кримінального процесуального законодавства України, практики ЄСПЛ та повним ігноруванням позиції захисту та доказів, які надавались. Зазначає про те, що письмові заперечення відносно клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 25 вересня 2025 року були проігноровані суддею суду першої інстанції. Так, за весь час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000007 від 31.01.2024 року, протягом семи місяців, сторона обвинувачення не звертала уваги на стан здоров`я ОСОБА_6 , та створювала штучні перешкоди стороні захисту, щоб він знаходився виключно під вартою.

Захисник зазначає, що на даний час відпали будь-які ризики, зазначені в ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 25 березня 2025 року.

По-перше, ОСОБА_6 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, більш того, місцем його проживання є АДРЕСА_1 .

По-друге, ОСОБА_6 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені та знаходяться на збереженні.

По-третє, ОСОБА_6 не має потреби незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , експертів, так як, під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб та проведені всі необхідні експертизи. Крім того, звертає увагу на те, що потерпілий на кожному допиті змінював свої покази, а свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 загалі не знають ОСОБА_6 .

По-четверте, ОСОБА_6 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

По-п`яте, ОСОБА_6 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Звертає увагу на те, що в даній справі розумність строку тримання під вартою вже давно порушена, оскільки жодних нових доказів, які б підтверджували вину за цей час не встановлено, а можливості їх отримати вичерпані. Також, до клопотання не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованого обвинувачення.

На думку захисника, прокурор не довела судді належним чином неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 , зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу або альтернативи у вигляді застави.

Таким чином, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, а пред`явлене обвинувачення ґрунтується виключно на показах потерпілого, який їх змінював неодноразово та на припущеннях органу досудового розслідування, на думку захисника, подальше утримання ОСОБА_6 під вартою незаконне та необґрунтоване.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що стороною захисту не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК України щодо участі саме сторін кримінального провадження, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, колегія суддів дійшла наступного.

Як вбачається з апеляційної скарги та матеріалів, ухвала суду постановлена 03 квітня 2025 року в судовому засіданні за участю захисника ОСОБА_7 .

Строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення ухвали суду, а в даному випадку саме її резолютивної частини. Таким чином, останнім днем подачі апеляційної скарги на ухвалу суду від 03 квітня 2025 року було 08 квітня 2025 року. Апеляційна скарга захисником була надіслана поштою 16 квітня 2025 року. Як зазначає в клопотанні захисник, повний текст оскаржуваної ухвалу був виготовлений та надісланий на електронну адресу тільки 16.04.2025 року о 09:08, що підтверджується повідомленням, долученим до матеріалів (а.с. 13).

Враховуючи, що апелянт звернулася до суду з дня отримання копії ухвали, колегія суддів вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127; ч.2 ст.146; ч.4 ст.187; ч.4 ст.189; ч.1 ст.263; ч.1 ст.309 КК України, частина з яких відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на доведеність продовження існування заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та встановив, що відсутні підстави для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

За результатами розгляду суд дійшов висновку, що на момент вирішення питання про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставини, які враховувалися судом раніше не змінилися, ризики не зменшились та продовжують існувати.

Так, при неодноразовому вирішенні питання про доцільність продовження строку дії заходів забезпечення, під час досудового розслідування судом враховувались існування ризиків можливої неправомірної поведінки обвинувачених, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, про високу імовірність настання ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчать обставини встановлені судом першої інстанції та які характеризують особу обвинуваченого. Таким чином, суд врахував міру покарання, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості та характер висунутого обвинувачення, суспільну небезпеку інкримінованих дій, фактичні обставини за яких інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, усвідомлення обвинуваченими, що в разі доведення винуватості, їм може бути призначене покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що переконливо дає підстави для висновків про реальне існування ризиків переховування обвинувачених від суду, продовження вчинення кримінальних правопорушення, незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зважаючи на наведене, підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим належної процесуальної поведінки, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи апелянта про те, що обвинувачений раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався, не можуть слугувати безумовною підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а також підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а враховуючи фактичні обставини пред`явленого обвинувачення, таке рішення в даному випадку є обґрунтованим.

Посилання захисника ОСОБА_7 на тривалість часу перебування ОСОБА_6 під вартою, не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час, і вказана обставина не може бути безумовною правовою підставою для зміни запобіжного заходу.

Доводи захисника на відсутність доказів існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно вбачається з судових матеріалів, фактичних обставин інкримінованих правопорушень та даних, щодо особи обвинуваченого.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2025 року в частині продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4