Єдиний унікальний номер судової справи 201/2825/25
Номер провадження 1-кп/201/789/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Дніпро

вул. Юрія Горовця, буд. 13

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесені 11 грудня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, зі слів маючого не повну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23 жовтня 1996 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 17 ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 3 роки;

- 11 лютого 1997 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 17 ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 43 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ухвали Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 15.10.1999 року звільненого 16.10.1999 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 13 днів;

- 03 липня 2001 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 45 КК України звільненого із випробувальним строком на 2 роки, штраф в розмірі 680 гривень в дохід держави;

- 15 вересня 2003 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2005 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць 23 дні;

- 21 березня 2007 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. КК України, із застосування ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення, на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2010 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 8 днів;

- 18 березня 2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 395 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років 1 місця позбавлення волі;

- 17 червня 2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

- 08 липня 2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 203-2 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 170 000 гривень, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з конфіскацією ігрового обладнання;

- 04 квітня 2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 19 грудня 2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі;

- 10 червня 2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 років 5 місяців позбавлення волі, 14 березня 2018 року звільненого по відбуттю строку покарання;

- 09 серпня 2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 27 грудня 2019 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч . 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

- 25 травня 2022 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, звільненого 06 жовтня 2023 року по відбуттю строку покарання;

- 04 червня 2024 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосування ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 2 роки;

- 04 березня 2025 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

- 07 травня 2025 року Соборним районним судом міста Дніпра за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України -

встановив:

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ строк дії воєнного стану в Україні продовжено строком на 90 діб з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року.

В період дії воєнного стану ОСОБА_4 в проміжок часу з 15 години 00 хвилин 09 грудня 2024 року до 09 години 00 хвилин 10 грудня 2024 року перебуваючи в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Паторжинського 33, побачив інструменти, призначені для виконання будівельних робіт, які належать ТОВ «ГРАНІТ УКРБУД» () і які він визначив об?єктом свого злочинного посягання.

Далі, знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, поєднане із проникненням в інше приміщення, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом зриву замку заздалегідь підготовленим металевим предметом, незаконно проник до приміщення заволодів, з якого викрав чуже майно, а саме: шуруповерт марки Dnipro М, вартість якого не встановлено, дві болгарки з діаметром диска 125 мм (марка не встановлена), вартість яких не встановлено, два перфоратора марки Dnipro M, вартість яких не встановлено, дві кутові шліфувальні машини марки DeWALT DWE494 (з діаметром диска 230 мм), вартістю 9 843, 34 гривень, які належать ТОВ «ГРАНІТ УКРБУД».

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду ТОВ «ГРАНІТ УКРБУД» на загальну суму 9 843, 34 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному повторному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням до приміщення, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю і суду показав, що в грудні 2024 року точну дату та час не пам`ятає, вчинив крадіжку будівельних інструментів з нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки потребував грошей. З цією метою, у вказаний в обвинуваченні період часу, він за допомогою металевої труби зламав замок та проник у нежитлове приміщення, з якого викрав будівельні інструменти, а саме шуруповерт, 2 болгарки, 2 перфоратори, 2 шліфувальні машини, після чого покинув приміщення. В подальшому, на базарі продав викрадені ним інструменти, отримавши від продажу 5 000 гривень, які витратив на особисті потреби.

При цьому, не оспорював ні фактичні обставини інкримінованого злочину, ні найменування та вартість викрадених інструментів. Зазначив, що розумів, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану. У скоєному щиро розкаявся та просив призначити несуворе покарання.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор, не висловила жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюється, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне повторне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникнення до приміщення, в умовах воєнного стану, а тому підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 зі слів має неповну середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів за які судимість в порядку ст. 89 КК України не знята та не погашена, 06 жовтня 2023 року звільнившись із місця відбування покарання був знову засуджений за вчинення умисного корисливого злочину за який був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, одна в період випробувального строку знову вчинив інкримінований злочин, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, постійного джерела доходів не має.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття у скоєному.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає, рецидив злочинів.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, враховує особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, відповідних висновків для себе не зробив і на шлях виправлення не став, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Під час судового розгляду встановлено, що вироком Соборного районного суд міста Дніпра від 07 травня 2025 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом приєднання до призначеного за цим вироком покарання частини невідбутого покарання (6 місяців), призначеного за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2024 року, визначити до відбування 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2025 року більш суворим покарання призначеним за цим вироком, визначивши до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Також відповідно до вказаного вироку суду у строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахований відбутий за вироком Бабушкінського районного м. Дніпропетровська від 04 березня 2025 року строк з 12 грудня 2024 року по 07 травня 2025 року, із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Таким чином, після постановлення вироку Соборним районним судом міста Дніпра від 07 травня 2025 року, встановлено, що ОСОБА_4 винен ще і у вчиненні зазначеного у даному вироку кримінального правопорушення, вчиненого ним до постановлення наведеного вище вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу.

Отже, за наведених вище обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до правил ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Соборного районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року, зарахувавши у строк остаточно призначеного покарання строк відбутого за вироком Соборного районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2025 року за правилами передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України з 12 грудня 2024 року по 26 червня 2025 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 26 червня 2025 року.

В межах даного кримінального провадження заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі, і запобіжні заходи, не застосовувалися.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження», оформленої висновком експерта № СЕ-19/104-25/5660-Д від 06.02.2025 року в розмірі 1591 (однієї тисячі п`ятисот дев`яносто однієї) гривні 80 копійок, судової товарознавчої експертизи, оформленої висновком експерта № СЕ-19/104-25/3046-ТВ від 22.01.2025 року в розмірі 1591 (однієї тисячі п`ятисот дев`яносто однієї) гривні 80 копійок, що підтверджується відповідними довідками про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Долю речового доказу в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

-3 сліди папілярних візерунків, вилучені та опечатані до паперового конверту, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000238, що знаходяться у прокурора необхідно знищити.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Соборного районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 7 (семи) місяців позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 26 червня 2025 року, при цьому, відповідно до ст. 72 КК України в строк призначеного останньому статочного покарання зарахувати відбутий ним строк за вироком Соборного районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року з 12 грудня 2024 року по 26 червня 2025 року.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження», оформленої висновком експерта № СЕ-19/104-25/5660-Д від 06.02.2025 року в розмірі 1591 (однієї тисячі п`ятисот дев`яносто однієї) гривні 80 копійок, судової товарознавчої експертизи, оформленої висновком експерта № СЕ-19/104-25/3046-ТВ від 22.01.2025 року в розмірі 1591 (однієї тисячі п`ятисот дев`яносто однієї) гривні 80 копійок, на користь держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні:

- 3 сліди папілярних візерунків, вилучені та опечатані до паперового конверту, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000238, що знаходяться у прокурора необхідно знищити.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1