Справа № 750/1776/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/276/25
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

05 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відео конференцій із захисником та прокурором, з використанням їх власних технічних засобів, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.4 ст. 410 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, з вищою освітою, неодруженому, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, продовжено строк тримання під вартою до 01 липня 2025 року, з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя встановив, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.4 ст. 410 КК України, що також було детально проаналізовано в рішенні слідчого судді про застосування запобіжного заходу, а ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України було доведено в судовому засіданні. Крім того, слідчим суддею були враховані обставини, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування, а тому з урахуванням, даних про особу підозрюваного, та встановлених ризиків, відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, зважаючи на дію воєнного стану, а також злочинів у яких підозрюється ОСОБА_6 було встановлено відсутність підстав для визначення розміру застави.

Звертаючись з апеляційною скаргою захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем проживання.

Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим суддею не були враховані аргументи сторони захисту.

Зокрема, не було належним чином оцінено позитивну характеристику підозрюваного, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність постійного місця проживання та стан здоров`я. Крім того, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не навів достатніх аргументів щодо неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Також, апелянт переконаний, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ч.1 ст. 184, ч. ч. 3-5 ст. 199 КПК України, оскільки у клопотанні не доведено реальних або нових обставин, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 перебуває під вартою з 1 квітня 2025 року, проте з того часу клопотання слідчого фактично є ідентичним за змістом, що свідчить про формальне дублювання аргументів. Підкреслює, що поведінка підозрюваного протягом усього часу тримання під вартою не свідчить про наміри ухилятися від слідства, перешкоджати встановленню істини у справі чи впливати на хід провадження.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник просив з обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити розмір застави 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 454200грн., оскільки слідчий суддя не навів переконливих і достатніх аргументів, чому при продовженні строків тримання під вартою неможливо визначити альтернативний запобіжний захід.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив застосувати його підзахисному запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, оскільки для цього є достатні підстави, або ж у разі залишення тримання під вартою, визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, підозрюваного, який підтримав позицію свого захисника, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вказуючи про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, а також необхідність завершення досудового розслідування, що в сукупності і обумовлює необхідність застосування саме такого запобіжного заходу, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Управління СБУ в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000512 від 23.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України.

01 квітня 2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України та в цей же день його затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Зміст підозри зводиться до того, що ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем та маючи звання офіцера, проходить військову службу в Навчальному центрі ЗСУ. Вчинення злочину в умовах воєнного стану полягає у реалізації ОСОБА_6 понад семи тисяч літрів дизельного палива, яке має використовуватись Навчальним центром ЗСУ в своїй навчальній діяльності щодо підготовки військовослужбовців для відсічі збройної агресії Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 травня 2025 року, без визначення застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Положеннями ч. 3 ст. 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

Продовжуючи підозрюваному строк тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував зокрема тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України, що вже було предметом розгляду при застосуванні запобіжного заходу.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки з урахуванням наданих матеріалів справи, в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні прокурором доведено існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_6 може бути причетним до вчинення кримінальних правопорушень за якими йому пред`явлено підозру.

Також слідчий суддя встановив, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, не змінилися та не зменшилися. При цьому твердження захисника про доведеність вини ОСОБА_6 , як і допустимість доказів, не є предметом розгляду при продовженні запобіжного заходу, про що і було зазначено у судовому рішенні.

Як установлено судом, підставами для застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується матеріалами провадження, тоді як метою такого запобіжного заходу є: запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для застосування щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного, зможе забезпечити будь-який інший більш м`який запобіжний захід.

Наявність місця реєстрації, тим паче за межами знаходження органу досудового розслідування, не гарантують належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути безумовною підставою для скасування ухвали суду. Твердження апелянта про відсутність впливу на свідків протягом усього строку досудового розслідування, а також намірів переховуватись від органів досудового розслідування та суду не є самокерованою поведінкою особи, а обумовлена виключно дією запобіжного заходу, що і вказує на його дієвість.

Тоді як ризик впливу на свідків, що було встановлено слідчим суддею, зберігається до моменту проведення судом їх безпосереднього допиту, оскільки суд не може брати до уваги показання учасників кримінального провадження, надані ними в ході досудового розслідування, а надає оцінку лише тим показанням, які надані під час судового розгляду.

За таких обставин, вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх оцінки судом. З урахування характеру кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 такий ризик є цілком обґрунтованим, з огляду на те, що свідками є особи, яки придбавали пальне у підозрюваного, а також військовослужбовці, з якими ОСОБА_6 проходив військову службу.

Що стосується ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для справи, то слідчий суддя досить вичерпно аргументував свої доводи, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки на цей час досудовим розслідуванням не виявлено грошових коштів, отриманих за продаж викраденого військового майна, а саме дизельного палива.

Ризик продовжити вчинення кримінального правопорушення є реальним з урахуванням того, оскільки до затримання ОСОБА_6 обіймав посаду начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини та мав безперешкодний доступ до пального, а тому матиме змогу продовжувати формування залишків з метою їх подальшого збуту.

При цьому тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим свідчить про доведеність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

За встановлених обставин, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочини, у яких підозрюється ОСОБА_6 , характер вчинених протиправних діянь та спосіб вчинення - викрадення військового майна, що вчинено в умовах воєнного стану військовою службовою особою, врахував дані про особу підозрюваного, який має звання офіцера й проходить військову службу в Навчальному центрі ЗСУ, також враховано вік підозрюваного, стан його здоров`я, сімейний і матеріальний стан, ризики, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому висновок слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про обставини вчинених кримінальних правопорушень, відомостей про особу підозрюваного, а також оцінки доводів не лише сторони обвинувачення, а й сторони захисту.

При цьому колегія суддів підкреслює, що за змістом абз.8 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених в період дії воєнного стану, одне з яких законодавцем віднесено до злочинів, що відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, надають суду дискреційні повноваження не визначати заставу.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що за конкретних обставин ні запобіжний захід у вигляді застави, ні у вигляді нічного домашнього арешту, про що вказує адвокат, не зможуть запобігти ризикам, зокрема, вільно пересуватись по території України, змінити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що матиме наслідком затягування строків визначених для проведення слідчих дій та завершення досудового розслідування, а тому апеляційний суд погоджується, що на даний час альтернативний запобіжний захід, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Усі доводи сторони захисту, з урахуванням наведених вище мотивів, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та не дають жодних підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 травня 2025 року про продовження тримання під вартою ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11