Справа № 569/9350/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погодженого прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000083 від 21 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ст.ст. 2, 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 11 серпня 2017 року командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 уклав із громадянином ОСОБА_7 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.

Тоді ж, ОСОБА_7 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу, та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №45 від 11.08.2017 року, ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення, призначений на посаду оператора - розвідника 2 відділення розвідки технічними засобами взводу розвідки технічними засобами військової частини НОМЕР_1 , де останній проходить військову службу у військовому званні « солдат».

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація, яка діє до даного часу.

Про те, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи у порушення вимог вище згаданого законодавства, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, став на злочинний шлях.

Так, у листопаді 2017 року підрозділи військової частини НОМЕР_1 дислокувалась у місці табірного збору на базі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), де проходили бойове злагодження. Улистопаді 2017 року солдат ОСОБА_5 проходив військову службу у даному місці служби.

06 листопада 2017 року у солдата ОСОБА_5 раптово винник злочинний умисел, а саме самовільно залишити місце служби - місце табірного збору підрозділів військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) з метою назавжди ухилитися від військової служби, а вільний від військової служби час використати на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби.

Реалізовуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_5 06 листопада 2017 року близько 08 год. 30 хв. без будь - яких поважних причин, з метою назавжди ухилитись від військової служби, самовільно залишив місце служби - місце табірного збору підрозділів військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), а вільний час проводить на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового складу та проходячи військову службу на посаді оператора - розвідника 2 відділення розвідки технічними засобами взводу розвідки технічними засобами військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, 06 листопада 2017 року близько 08 год. 30 хв. без поважних причин самовільно залишив місце служби - місце табірного збору підрозділів військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 (дислокована у АДРЕСА_1 ) з метою назавжди ухилитись від військової служби, а вільний час проводить на власний розсуд, не пов`язаний із обов`язками з військової служби, чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

21 травня 2018 року солдату військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у зв`язку із не встановлення місця перебування останнього, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, у спосіб передбачений КПК України.

21 травня 2018 року підозрюваного солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Станом на момент внесення даного клопотання, солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у розташування військової НОМЕР_1 не повернувся, про своє місце перебування ОСОБА_5 командирів (начальників), а також правоохоронні органи не повідомив та ОСОБА_5 продовжує ухилятись від військової служби без будь - яких поважних причин, чим ОСОБА_5 продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.

Вина солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України підтверджується зібраними доказами, а саме допитами свідків, наказами та повідомленнями військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_5 та іншими матеріалами справи.

Покликаючись на вищевикладене, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, те, що місцезнаходження ОСОБА_5 на даний час не відоме, він фактично переховується від органів досудового розслідування та суду, є обґрунтовані підстави вважати, що у разі отримання останнім клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, він, з метою уникнення кримінальної відповідальності, буде й надалі переховуватись від слідства та суду, або у інший спосіб уникати кримінальної відповідальності, а тому слідчий вказує на необхідність у його затриманні з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задоволити з викладених у ньому підстав.

З урахуванням заяви прокурора, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 188 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутись з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Частиною 4 вищевказаної статті передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що Третім слідчим відділом (із дислокацією у м. Рівне) Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому за процесуального керівництва Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону розслідується кримінальне провадження №0000083 від 21 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України

У рамках кримінальнаого провадження 21 травня 2018 року солдату військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у зв`язку із не встановлення місця перебування останнього, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, у спосіб передбачений КПК України.

Наявна інформація свідчить про те, що підозрюваний ухиляється від участі у процесуальних діях та має на меті уникнути кримінальної відповідальності.

29 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній.

На даний час місце перебування ОСОБА_5 не відоме, за місцем реєстрації відсутній тривалий час, а тому постановою слідчого від 21.05.2018 дане кримінальне провадження зупинено у зв`язку із оголошенням розшуку останнього.

Вищевказані докази вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Слідчий у своєму клопотанні та прокурор при його розгляді довели, про існування обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України, оскільки ОСОБА_5 який обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, переховується від органів досудового слідства, у зв`язку з чим оголошений у розшук, ухиляється від явки до слідчого, що вказує на ризик передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а також те, що по даному кримінальному провадженню внесено клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і для забезпечення його явки для розгляду даного клопотання, є достатні підстави для надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178,183,187-190,372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задоволити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Френштат під Радгоштем, Чеська республіка, українця, громадянина України, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом осіб рядового складу, оператора - розвідника 2 відділення розвідки технічними засобами взводу розвідки технічними засобами військової частини НОМЕР_1 , солдата, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доставити до Рівненського міського суду не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання, а також негайно вручити копію даної ухвали підозрюваному.

Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_5 , чи по закінченню шести місяців із дати постановлення ухвали, або відкликання її прокурором.

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя -