Справа №766/3259/25
н/п 1-кп/766/3374/25
УХВАЛА

30.04.2025 м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, подане у кримінальному провадженні № 0001354, про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України,

встановив

ОСОБА_4 обвинуваченого у перевищенні влади та службових повноважень, а саме в тому, що він, будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду інспектора взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області, маючи спеціальне звання старший лейтенант, 25.08.2024 року, приблизно о 23.45 год., під час несення служби з патрулювання Дніпровського району м.Херсона, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, під час словесного конфлікту із ОСОБА_5 , завдав останньому ударів руками та ногами в різні частини тіла, після цього застосував до нього спеціальний засіб кайданки. Після того, застосував до потерпілого, який лежав на підлозі, болісне насилля, що ображає особисту гідність потерпілого наступив йому ногою на шию, а рукою потягнув руки ОСОБА_5 догори, чим спричинив больові відчуття в області обох плечових суглобів. Пізніше, продовжуючи свої дії, ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї вказаного будинку, знову наніс потерпілому, який перебував у кайданках, декілька ударів рукою та ногою в різні частини його тіла.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.365 КК України, як перевищення влади та службових повноважень тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій , які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися застосуванням спецзасобів, насильством, та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу, у вигляді домашнього арешту на 2 місяці. Клопотання обґрунтовано тим, що строк дії запобіжного заходу спливає, разом з цим, судовий розгляд не завершено, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, який був підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшився.

Обвинувачений заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважав доводи прокурора безпідставними та необґрунтованими. Просив змінити обраний йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Заслухавши клопотання прокурора, пояснення обвинуваченого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні та спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1, 2, 6 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.03.2025 року відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід домашній арешт, заборонено залишати помешкання з 22.00 до 06.00 год.

Під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу судом встановлено наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків.

Обґрунтованість підозри підтверджується також доказами дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження.

Оскільки завершити судовий розгляд до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу неможливо, суд погоджується з доводами прокурора, що на даний час ризик переховування обвинуваченого від суду наявний та продовжує існувати.

Разом з цим, ризик незаконного впливу на свідків відсутній, прокурор на нього у клопотанні не посилається. Тобто ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу зменшилися.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на стадію судового розгляду, зменшення ризиків, процесуальну поведінку обвинуваченого, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не встановлено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти заявленому ризику.

Частиною 4 статті 194 КПК України визначено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього певних зобов`язань, буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігання ризику переховуватися від суду.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 193-194, 196, КПК України, суд,

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до суду за першою вимогою.

Крім того, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування з потерпілим ОСОБА_5 та свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії запобіжного заходу до 28 червня 2025 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорстокий запобіжний захід і накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання покладається на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1