Справа №474/1109/24
Провадження №1кп/479/80/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2025 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, інформація про яке внесена до ЄРДР №0000116 від 23 липня 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Баштанка Кривоозерського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не судимого, не одруженого, маючого середню освіту, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого,РНОКПП - НОМЕР_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

21 лютого 2023 року обвинуваченого ОСОБА_3 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та того ж дня направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22 лютого 2023 року №53 солдат ОСОБА_3 призначений на посаду курсанта військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, та визначено таким, що справи та посаду прийняв, і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 19 квітня 2023 року № 110 солдат ОСОБА_3 призначений на посаду оператора 1 взводу протитанкових ракетних комплексів 1 роти протитанкових ракетних комплексів батальйону протитанкових ракетних комплексів, зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, та визначено таким, що справи та посаду прийняв, і приступив до виконання службових обов`язків за посадою шпк "солдат".Згідно положень п.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.Відтак, з 21 лютого 2023 року, тобто з моменту відправлення обвинуваченого у військову частину НОМЕР_2 із територіального центру комплектування та соціальної підтримки, він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.Таким чином, на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 мав статус військовослужбовця по мобілізації.

Так, 17 липня 2024 року близько 17:30 год., ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де разом вживали алкогольні напої. В цей час між обвинуваченим та ОСОБА_5 виникла суперечка з приводу, того що останній не дотримується чистоти в їхньому житловому будинку.В цей момент у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень своєму рідному дядьку ОСОБА_5 , з мотивів негативного відношення до останнього.Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , наблизившись до ОСОБА_5 , який знаходився у положенні напівлежачи на землі, умисно наніс останньому декілька ударів кулаком правої руки в область голови. В подальшому, не припиняючи своїх протиправних дій, обвинувачений взяв до рук дерев`яний брусок, який відшукав на території вказаного домоволодіння та наніс ОСОБА_5 вказаним дерев`яним бруском не менше одного удару в область гомілки лівої нижньої кінцівки - ноги, та, не припиняючи свої протиправні дії, наніс останньому не менше двох ударів кулаком правої руки в область грудної клітини - по одному удару з ліва та права. У подальшому, з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_5 21 липня 2024 року було доставлено до Первомайської ПЦМБЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_3 останній від отриманих тілесних ушкоджень та виниклої на їх фоні жирової емболії, помер.Своїми умисним діями, ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді закритого перелому кісток лівої гомілки, перелому 3-6 ребер справа, перелому 3-7 ребер зліва, які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, пояснив, що 17 липня 2024 року близько 17:30 год., він разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходилися на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де разом вживали алкогольні напої. В цей час між ним та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, і він на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наблизившись до ОСОБА_5 , який знаходився у положенні напівлежачи на землі, наніс останньому декілька ударів кулаком правої руки в область голови. В подальшому, взяв до рук дерев`яний брусок, який відшукав на території вказаного домоволодіння, та наніс ОСОБА_5 вказаним дерев`яним бруском один удар в область гомілки лівої нижньої кінцівки - ноги, після чого наніс останньому два удари кулаком правої руки в область грудної клітини - по одному удару з ліва та права. Того ж дня ОСОБА_5 було доставлено до лікарні, пізніше йому стало відомо, що від нанесених тілесних ушкоджень останній помер,у вчиненому розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву з проханням кримінальне провадження слухати в її відсутність, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить с-уворо не карати, призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, врахувавши думку потерпілої, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим вищевказаних обставин обвинувачення, не маючи сумніву щодо добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, в тому числі і щодо наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, вирішив обмежитись дослідженням лише тих доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим суд вважає їх достовірними.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності зі ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням положень ст.12 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров"я особи. При цьому, слід зазначити, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а тому суд зважує на те, що об`єктом посягання даного кримінального правопорушення є життя іншої людини та наслідком вчинення якого є смерть людини. Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується задовільно, в громадських місцях поводить себе добре, в конфліктні ситуації не вступає, громадський порядок не порушує, скарги та зауваження від сусідів та жителів села на останнього не надходять (а.п.100). Обвинувачений ОСОБА_3 на диспансерних обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.п.101). За місцем служби (війської частини НОМЕР_3 ) характеризується посередньо(а.п.108).

Обставинами, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що засноване на належній критичній оцінці своєї поведінки та готовності нести, передбачене законом покарання, усвідомлення своєї вини, крім того, обвинувачений з моменту вчинення правопорушення та в судовому засіданні надавав послідовні та вичерпні зізнавальні покази.

При цьому, суд враховує, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, осуд своєї поведінки, публічне вибачення. Згадане зазначено у постанові Касаційного кримінального суду від 18 вересня 2019 року у справі №166/1065/18. Крім цього, для щирого каяття та відвертого визнання своєї провини недостатньо в залі судових засідань надати покази та зазначити про визнання провини, оскільки це повинно виражатися у відповідних показах, які дійсно відображують обставини правопорушення, щирий жаль та осуд своїх дій і вибачення перед потерпілим.

З урахуванням наданих показань обвинуваченим ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження, надано послідовні, вичерпні та правдиві показання, які відобразили обставини вчинення кримінального правопорушення, висловлював щирий жаль, осуд своєї поведінку, в залі судових засідань публічно вибачався за вчинене, вказував на готовність нести заслужене ним покарання.

Суд також вважає за необхідне визнати обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - активне сприяння розкриттю злочину, зважаючи на те, що обвинувачений правдиво повідомляв органу досудового розслідування про всі відомі йому обставини у справі, під час його допитів та проведеним за його участю слідчого експерименту, зокрема і щодо характеру, кількості та локалізацію нанесених ним тілесних ушкоджень потерпілому, тобто поведінка ОСОБА_3 під час досудового розслідування була беззаперечно активною, та певним чином ініціативною.

Обставиною, передбаченою ст.67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, при цьому покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в Постанові від 21 грудня 2021 року у справі №753/19121/19, категорично зазначив: "При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного".

Враховуючи сукупність наведених обставин судом відзначається, що вони знаходяться у причинному зв`язку з цілями та мотивами злочину, і поведінкою ОСОБА_3 , злочинний умисел якого був викликаний емоційним станом, обумовленим тривалими перебуванням в лавах ЗСУ, де на полі бою отримав вогнепальне осколкове поранення, при цьому обвинувачений беззаперечно визнає свою вину у вчиненому, критично ставиться до своїх дій, надає належну критичну оцінку своїй протиправній поведінці, що на думку суду зменшує суспільну небезпеку такого злочину та небезпечність винуватої особи, на підставі чого суд дійшов висновку про наявність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про наявність правових підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України та призначення йому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.121 КК України.

Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, враховуючи, що вчинене ОСОБА_3 діяння є тяжким злочином, обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, думку потерпілої в наданій на адресу суду заяві - а.п.43 (яка хоч і не є вирішальною при призначенні судом покарання у відповідності до висновків Верховного суду, проте враховується судом в сукупності з іншими обставинами), яка висловилася про відсутність претензій матеріального, морального характеру до обвинуваченого, також прохання не призначати останньому покарання, пов"язаним з позбавленням волі. Крім того, судом враховується також те, вказане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим внаслідок збігу певних обставин, також враховуючи, що обвинувачений має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, та дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття ним покарання, на підставі чого та з урахуванням положень ст.75 КК України ОСОБА_3 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк, який, враховуючи положення ч. 4 зазначеної статті є максимальним, поклавши на останнього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України. Суд вважає, що звільнення від відбування покарання з випробуванням дасть змогу, дотримуючись мети покарання, водночас поліпшити правове становище засудженого, не зменшуючи при цьому обсяг та характер виховного впливу на нього.

Вказане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Вказані висновки суду повністю узгоджуються з правовими висновками суду касаційної інстанції про одночасне застосування до особи положень статей 69 та 75 КК (наприклад, постанови суду касаційної інстанції від 02 вересня 2021 року у справі №344/6631/17 (провадження №51-1316км21), від 22 квітня 2021 року у справі №352/1627/18 (провадження №51-3151км20), від 25 березня 2021 року у справі №161/19195/19 (провадження №51-5340км20).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

ОСОБА_3 у даному провадженні не затримувався.

Судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обирався запобіжний захід - домашній арешт на підставі ухвали Врадіївського районного суду №474/828/24 від10 жовтня 2024 року. Строк дії ухвали закінчився 08 грудня 2024 року.

Скасувати арешт накладений: ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області 479/828/24 1кс/474/91/24 від 10 вересня 2024 року; ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області 479/828/24 1кс/474/96/24 від 10 вересня 2024 року.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до положень ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт накладений:

-ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області 479/828/24 1кс/474/91/24 від 10 вересня 2024 року;

-ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області 479/828/24 1кс/474/96/24 від 10 вересня 2024 року.

Речові докази: дерев`яну палицю (брус) з цвяхом на поверхні якої наявні сліди речовини бурого кольору, схожі на кров, яку опечатано паперовою биркою Пакет № 1; два змиви речовини бурого кольору, які знаходяться в паперовому конверті Пакет № 2; рушник синього кольору із слідами речовини бурого кольору схожої на кров, який знаходиться в паперового конверті Пакет № 3; два змиви речовини бурого кольору, які знаходяться в паперового конверті Пакет № 4; січату майку темно синього кольору, яка знаходиться у паперового конверті Пакет № 5; шорти сірого кольору з візерунками чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору схожої на кров, які знаходяться в паперового конверті Пакет № 6; одну пару чоловічого взуття (хлопанці) чорного кольору 43 розміру, які знаходяться в спец-пакеті експертної служби №7108026; сліди речовини бурого кольору схожої на кров з фрагментами їх носіїв, які знаходяться в паперовому конверті Пакет № 7; зрізи піднігтьового матеріалу, які знаходяться в паперовому конверті Пакет №176; одяг в який був одягнений труп ОСОБА_5 , який знаходиться в полімерному пакеті, горловина якого скріплена ниткою білого кольору, до якої прикріплено паперову бірку Пакет № 176 - знищити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СУДДЯ: