Справа № 577/3497/25
Провадження № 1-кп/577/367/25

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
1) 03.04.2006 року за ст.ст. 186 ч. 2, 69 КК України до 2-х років позбавлення волі;
2) 27.11.2008 року за ст.ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4-х років 1 місяця позбавлення волі;
3) 04.02.2014 року за ст.ст. 185 ч. 2, 395, 70 ч. І КК України до 6 місяців арешту;
4) 19.04.2019 року за ст.ст. 121 ч. 2, 69 КК України до 5 років позбавлення волі, судимості не зняті та не погашені,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , який раніше вже засуджувався за злочини проти власності, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану за таких обставин.
04.06.2025 року, близько 13:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТОВ «Конотопський ринок», побачив на стоянці біля буд. № 15 по вул. Ярмарковій в м.Конотоп, непристебнутий велосипед зеленого кольору, дамського типу марки «Аіст», залишений власником ОСОБА_5 без нагляду, який вирішив викрасти.
Розуміючи, що за ним ніхто не спостерігає, діючи повторно в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ), який неодноразово продовжувався в останній раз до 06.08.2025 року, ОСОБА_4 таємно заволодів зазначеним велосипед, вартістю 3375 грн., на якому покинув місце злочину. Проте, по дорозі був затриманий працівниками поліції внаслідок чого велосипед був повернутий власнику.
Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 3375 грн.
Отже, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та підтвердив факт скоєння ним злочину у день, час, за обставин і в спосіб викладених вище. У вчиненому кається і просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 звернулася із клопотанням про розгляд справи за її відсутності, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Врахувавши, що показання підсудного відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав не доцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення викладених в обвинувальному акті, роз`яснивши ОСОБА_4 , що у такому разі відсутнє право оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності повного визнання винуватості та правильному розумінні суті обвинувачення, суд дійшов висновку про необхідності призначення покарання.
Обтяжуючою відповідальність обставиною є рецидив злочинів.
До пом`якшуючих - слід віднести щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Разом з тим, суд не погоджується зі стороною обвинувачення щодо наявності пом`якшуючої обставини у виді добровільного відшкодування завданих збитків, оскільки викрадений велосипед був повернутий потерпілій внаслідок затримання ОСОБА_4 , а не добровільного повернення.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Вирішуючи питання міри покарання суд також враховує, що підсудний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема й за скоєння кримінальних правопорушень проти власності, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі. Однак, після звільнень продовжував злочинну діяльність, що переконливо свідчить про вперте небажання стати на шлях виправлення, високий ризик продовження злочинної діяльності та його небезпечність для суспільства про що також вказав орган пробації у представленому висновку.
З огляду на викладене призначення покарання у вигляді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, цілком відповідатиме принципу «законності» та не буде «свавільним» по відношенню до вчиненого.
Понесені процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
За відсутності відповідного клопотання сторони обвинувачення ОСОБА_4 слід залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Керуючись: ст.ст. 124, 325, 368, 370, 371 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишити засудженому ОСОБА_4 раніше визначений запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і строк покарання обраховувати з моменту затримання на виконання вироку суду.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1782,80 грн.
Речовий доказ велосипед «Аіст», належний потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1