Провадження № 1-кп/127/434/21

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000143 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 09 березня 2021 року близько 22 год. 40 хв., маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, прийшов до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає раніше знайомий йому ОСОБА_6 спільно із своєю матір 'ю ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, постукав у вхідні двері будинку АДРЕСА_3 , при цьому ОСОБА_6 відчинив їх, після чого ОСОБА_4 умисно наніс декілька ударів кулаком руки в область голови ОСОБА_6 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 222 від 10.03.2021 належать до легких тілесних ушкоджень, та без згоди власника, долаючи його опір, проник всередину будинку, в якому на той час також перебувала ОСОБА_7 .

Перебуваючи всередині будинку, ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп?яніння, діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер та є відкритими, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, відкрито заволодів майном, належним ОСОБА_6 , а саме магнітолою марки «Panasonic» моделі «RX-ED 50», вартість якої згідно висновку експерта № 1521/21-21 від 10.03.2021 становить 500 грн. та мобільним телефоном моделі «Самсунг» не встановленої марки, вартість якого встановити в ході досудового розслідування не представляється за можливе.

У подальшому, ОСОБА_4 , взявши у руки вищезазначені речі, не дивлячись на прохання потерпілого ОСОБА_6 повернути належне йому майно, залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши останньому матеріального збитку на загальну суму 500 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 09 березня 2021 року близько 22 год. 40 хв., перебуваючи в кімнаті будинку ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому остання проживає зі своїм сином ОСОБА_6 , вчинив відносно останнього відкрите викрадення майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, з проникненням у житло.

В цей час ОСОБА_7 намагаючись захистити свого сина ОСОБА_6 від протиправних дій ОСОБА_4 вступила з останнім у словесну суперечку.

При цьому, ОСОБА_4 діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, взяв у руки з поверхні холодильника вищевказаної кімнати металеву миску, після чого наніс нею ОСОБА_7 по голові два удари.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забійної рани лобної ділянки голови, які відповідно висновку експерта № 288/301 від 15.04.2021 за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Обвинувачений пояснив, що дійсно прийшов до будинку потерпілого з метою викрадення майна, під час чого наніс декілька ударів ОСОБА_6 . Майном розпорядився на власний розсуд. Щодо нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, то зазначив, що наміру завдавати їх не було, однак вона почала захищати свого сина ОСОБА_6 та кидала у нього речами, тому він в свою чергу також кидав у неї різними предметами. Зазначив, що претензій потерпілі не мають та про вчинене шкодує.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що того дня до нього у будинок, в якому він проживає з матір`ю постукали. Коли він відкрив двері то побачив ОСОБА_4 , який відразу наніс йому удар в область голови, після чого зайшов в будинок і продовжив наносити удари по всьому тілу. Також викрав його особисті речі, а саме магнітолу та мобільний телефон. З обвинуваченим був ще один чоловік, однак він просто стояв і нічого не робив. Почувши шум у коридорі вийшла його мама ОСОБА_7 , якій обвинувачений також почав наносити удари. Після чого ОСОБА_4 забрав викрадені речі і пішов. Причина такої поведінки обвинуваченого йому невідома. Повідомив, що вони давно знайомі і в них інколи траплялись конфлікти. Також зазначив, що до поліції звернулась мама. На даний час, претензій до ОСОБА_4 він не має.

Від допиту свідків, зазначених в Реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000143 прокурор відмовилась.

В ході судового розгляду судом всебічно та ретельно досліджено всі докази надані стороною обвинувачення.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.03.2021, в якому ОСОБА_6 просить вжити міри до свого знайомого ОСОБА_4 , який 09.03.2021 прийшов за його місцем проживання та почав наносити йому удари в область голови, після чого вирвав з рук мобільний телефон та відкрито заволодів магнітолою.

З протоколу огляду місця події від 09.03.2021 за місцем проживання ОСОБА_6 вбачається, що під час огляду на підлозі було виявлено металеву миску із плямами речовини бурого кольору.

Протокол огляду місця події від 10.03.2021 по АДРЕСА_4 , на сходинковій клітинці між 8 та 9 поверхами, вбачається, що в ході огляду було виявлено та в подальшому вилучено акумуляторну батарею від мобільного телефону чорно-сірого кольору з механічними потертостями на корпусі та магнітофон сіро-синього кольору марки «Panasonic».

Відповідно до протоколу пред`явлення особу для впізнання за фотознімками від 10.03.2021, ОСОБА_6 впізнає особу, яка розташована на фотознімку №2. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам по кримінальному провадженню №0000143 від 10.03.2021, особою розташованою на фотознімку №2 є ОСОБА_4 .

Висновком експерта №222 від 10.03.2021 за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , в останнього були виявлені тілесні ушкодження - синці на голові. Вказані ушкодження у ОСОБА_6 належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р.), виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмета (предметів), до яких належать і зазначені в постанові «руки» і «ноги», давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи - 09.03.2021. Характер та локалізація на різних взаємопротилежних поверхнях голови тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 виключають можливість утворення їх внаслідок співударяння при падінні на площину з положення стоячи.

Висновком експертів ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0000143 від 10.03.2021 за №1521/21-21 встановлено, що ринкова вартість наданої на дослідження магнітоли марки «Panasonic» моделі «RX-ED 50» станом на момент вчинення злочину 09.03.2021 становила 500 грн при умові незмінності зовнішнього вигляду, робочого стану та виконанні всіх відповідних функцій досліджуваного об`єкта.

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.03.2021 від ОСОБА_7 , яка зазначила, що ОСОБА_4 наніс їй тілесні ушкодження за місцем її проживання.

Також було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 12.03.2021 за участю свідка ОСОБА_8 , в присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щодо обставин події, які мали місце 09.03.2021 року.

Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 07.04.2021, яким було надано доступ до медичної картки стаціонарного хворого (історії хвороби) №3120/256 заведеної на ОСОБА_7 .

Протокол отримання зразків для експертизи від 19.03.2021, згідно якого у потерпілої ОСОБА_7 було відібрано зразки крові для проведення судової-імунологічної експертизи.

Згідно висновка експерта №125 від 22.03.2021 проведеного ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що кров потерпілої ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерелогічною системою АВО. В слідах на металевій мисці (об`єкт №1), пред`явленій на дослідження, знайдено кров людини, при серлогічному дослідженні якої виявлений лише антиген А. Таким чином, дана кров може походити від будь-якої людини з групою крові А з ізогемаглютинином анти-В, і походження її від потерпілї громадянки ОСОБА_7 не виключається.

Протокол проведення слідчого експерименту від 30.03.2021 за участю потерпілого ОСОБА_6 , в присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , щодо перевірки і уточнення відомостей наданих потерпілим ОСОБА_6 стосовно вчинення відносно нього грабежу, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Протокол проведення слідчого експерименту від 30.03.2021 за участю потерпілої ОСОБА_7 , в присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , щодо перевірки і уточнення відомостей наданих потерпілою ОСОБА_7 стосовно обставин вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Висновок експерта №288/301 від 22.03.2021 проведеного ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким встановлено, що у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана лобної ділянки голови. Вказані ушкодження у ОСОБА_7 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р.), виникли від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в термін, вказаний в постанові про призначення експертизи - 09.03.2021р. Характер і локалізація виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 свідчать про травматичні дії (удари) тупого твердого предмету (предметів) в ділянку голови, індивідуальні чи групові особливості яких не відобразились у властивостях ушкоджень, тому неможливо підтвердити чи заперечити виникнення ушкоджень від таких , предметів як «рук та ніг людини», «металевої миски (тазику)».

Також судом було досліджено:

-витяг з ЄРДР за № 0000143 від 10.03.2021;.

-рапорт працівників поліції від 10.03.2025;

-постанову про перекваліфікацію дій від 10.03.2021, якою кримінальне провадження перекваліфіковано з ч. 1 ст. 186 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України.

-витяг з ЄРДР, відповідно до якого 10.03.2021 до ЄРДР за № 0000143 були внесені відповідні відомості про вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

-витяг з ЄРДР, відповідно до якого 10.03.2021 до ЄРДР за № 0000155 були внесені відповідні відомості про вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

-постанову про перекваліфікацію дій від 19.04.2021, якою кримінальне провадження перекваліфіковано з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України.

-постанову про визнання речових доказів та передачу їх зберігання від 10.03.2021;

-протоколом затримання від 10.03.2021, ОСОБА_4 фактично було затримано 10.03.2021 о 02 год 35 хв працівниками поліції по АДРЕСА_5 .

-клопотання про накладення арешту на майно від 10.03.2021;

-ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.03.2021 про накладення арешту на майно;

-постанову про визнання речових доказів та передачу їх зберігання від 10.03.2021;

-клопотання про накладення арешту на майно від 10.03.2021;

-ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.03.2021 про накладення арешту на майно;

-постанову про призначення судово-медичної експертизи від 10.03.2021;

-постанову про призначення судово-товарознавчої експертизи від 10.03.2021;

-рапорт працівників поліції від 10.03.2021;

-постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 12.03.2021, якою матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях за № 0000143 від 10.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, №0000155 від 10.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, об?єднано в одне провадження під №0000143.

-клопотання про тимчасовий доступ від 17.03.2021;

-ухвала ІНФОРМАЦІЯ_5 від 01.04.2021 про надання дозволу на виїмку документів з ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

-постанову про відібрання зразків для експертизи від 19.03.2021;

-постанову про призначення судово-імунологічної експертизи від 22.03.2021;

-постанову про призначення судово-медичної експертизи від 07.04.2021.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В достовірності та об`єктивності досліджених судом доказів у суду сумніву не виникає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим суд їх прийняв.

Будь-яких протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено. Відтак, суд вважає можливим покласти надані стороною обвинувачення докази в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, в основу обвинувального вироку, оскільки вони здобуті з дотриманням норм чинного законодавства, а також підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Заслухавши показання обвинуваченого, пояснення потерпілого, дослідивши та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені достатні докази, які «поза розумним сумнівом» вказують на доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що у АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння прийшов до будинку свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_7 , відкрито заволодів майном, яке належить ОСОБА_6 , яким розпорядився ним на власний розсуд, також наніс декілька ударів останнім, після чого, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив потерпілим тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта №222 від 10.03.2021 за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , в останнього були виявлені тілесні ушкодження - синці на голові. Вказані ушкодження у ОСОБА_6 належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р.), виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмета (предметів), до яких належать і зазначені в постанові «руки» і «ноги», давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи - 09.03.2021. Характер та локалізація на різних взаємопротилежних поверхнях голови тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 виключають можливість утворення їх внаслідок співударяння при падінні на площину з положення стоячи.

Крім того, висновком експерта №288/301 від 22.03.2021 проведеного ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким встановлено, що у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана лобної ділянки голови. Вказані ушкодження у ОСОБА_7 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р.), виникли від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в термін, вказаний в постанові про призначення експертизи - 09.03.2021р. Характер і локалізація виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 свідчать про травматичні дії (удари) тупого твердого предмету (предметів) в ділянку голови, індивідуальні чи групові особливості яких не відобразились у властивостях ушкоджень, тому неможливо підтвердити чи заперечити виникнення ушкоджень від таких , предметів як «рук та ніг людини», «металевої миски (тазику)».

Дані обставини, також підтверджуються показаннями ОСОБА_4 наданими в судовому засіданні, який вину визнав та повідомив, що дійсно прийшов до будинку ОСОБА_6 наніс йому та його матері хаотичні удари, та викрав майно, яке вказане в обвинувальному акті.

Пояснення обвинуваченого та вказані висновки експертів узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_6 , в суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених експертиз, оскільки вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними особами, що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань. Висновки експертиз ніким з учасників судового провадження не оспорюються, не суперечать іншим зібраним доказам, достовірність яких встановлена судом та які підтверджують винуватість ОСОБА_4 у скоєні даних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Судом було забезпечено сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом.

Вищезазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження та грабежі, поєднаному з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдав значної шкоди потерпілому, є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, передбаченому Конституцією та КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Частина 2 ст. 125 КК України передбачає відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Згідно ч. 3 ст. 186 КК України передбачено відповідальність за грабіж, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдав значної шкоди потерпілому.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) як відкрите викрадення майна (грабежі) поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за з проникненням в житло та за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання (прокурор просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України (проступок) у виді 1 року обмеження волі, за ч. 3 ст. 185 КК України (тяжкий злочин) у виді 5 років позбавлення волі та остаточне покарання визначити обвинуваченому з врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі з врахуванням положень ст. 75 КК України); відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття); ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до статті 12 КК України є проступком (ч. 2 ст. 125 КК України) та тяжкими злочинами (ч. 3 ст. 186 КК України); особливості й обставини вчинення кримінальних правопорушень, те, що останні вчинені особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння; особу обвинуваченого, який раніше несудимий, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра не перебував, перебував на профілактичному наркологічному обліку з 18.04.2013 по 18.04.2014 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів зі шкідливими наслідками).

Також, суд враховує те, що згідно положень ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Крім того ч. 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Оскільки ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.01.2024 ОСОБА_4 було оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання, на останнього розповсюджуються положення ч. 2 ст. 49 КК України, відтак, в обвинуваченого уже п`ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок 09.03.2021, на момент винесення вироку п`ятирічний строк давності передбачений ч. 2 ст. 49 КК України, ще не минув.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке проявилося у визнанні обвинуваченим факту вчинення кримінальних протиправних діянь, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді.

Обставина, передбачена статтею 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

За вищевикладених обставин, суд, проаналізувавши поведінку обвинуваченого: визнання вини, щире каяття, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання за вчинення кримінального проступку у виді обмеження волі на певний строк в межах санкції статті, а за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті. Остаточне покарання обвинуваченому визначити з врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, із звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

З урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з моменту його фактичного затримання до дня звільнення з-під варти включно.

Згідно ч. 7 ст. 72 КК України ОСОБА_4 також необхідно зарахувати домашній арешт у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає скасуванню, в зв`язку з чим останній підлягає звільненню з-під варти в залі суду.

Судом досліджено протокол затримання від 10.03.2021, згідно з яким ОСОБА_4 фактично затримано 10.03.2021 о 02 год 35 хв.

Також, суд зважає на те, що обвинувачений перебував під вартою з 10.03.2021 по 10.08.2021 та з 14.03.2024 по 19.06.2025, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Також, обвинувачений перебував під цілодобовим домашнім арештом в період з 11.08.2021 по 05.12.2021, що відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № 1521/21-21 від 10.03.2021 в сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 83 копійок, оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ним злочину.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 125, 186, 209, 358 КК України, ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 року обмеження волі;

-за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проваджень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 10.03.2021 по 10.08.2021 включно та з 14.03.2024 по 19.06.2025 включно.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період його перебування під цілодобовим домашнім арештом з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, починаючи з дня наступного за днем обрання даного запобіжного заходу і включно до дня припинення такого запобіжного заходу, тобто з 11.08.2021 до 05.12.2021 включно.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Скасувати обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи на загальну суму 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн 83 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.03.2021 по справі № 127/6408/21.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.03.2021 по справі №127/6403/21.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000143, а саме:

-металеву миску білого кольору з наявними слідами на її поверхні речовини бурого кольору, яку вилучено 10.03.2021 в ході проведення огляду місця події знищити;

-акумуляторну батарею від мобільного телефону, яку поміщено до паперового конверту та магнітолу «Panasonic» моделі RX-ED 50, яку відповідним чином опечатано, які вилучені 10.03.2021 в ході проведення огляду місця події повернути власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: