Провадження № 1-кп/643/577/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003587 від 31 жовтня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

у с т а н о в и в :

У провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003587 від 31 жовтня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні 29 липня 2025 року заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби. В обґрунтування клопотання посилався на те, що ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 09.07.2025 стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 06.09.2025 включно. Зазначив, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 на більш м`який - домашній арешт за місцем проживання: АДРЕСА_1 . Зазначив, що актуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обставини суттєво змінилися, а ризики зменшились, а більшість ризиків, які існували на момент застосування такого суворого запобіжного заходу зникли взагалі. Посилався, що потерпілий не підтверджує факт інкримінованого ОСОБА_5 злочину, що, як на думку сторони захисту, свідчить про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, що в свою чергу впливає на ймовірну тяжкість злочину та покарання, яке потенційно може бути застосоване до нього, якщо його провина буде визнана судом. Зауважував, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які цивільно-правові претензії до обвинуваченого, як моральні так і матеріальні. Допитані у судовому засіданні свідки не підтвердили версію сторони обвинувачення та надали лише поверхневі покази, тобто ніхто із допитаних свідків не був очевидцем подій, які інкримінують ОСОБА_5 , а відтак, не підтвердили версію сторони обвинувачення. Посилався, що ризики впливу на свідків або знищення доказів відсутні, оскільки потерпілий та більшість свідків допитані у суді. Зауважував, що судом тричі змінювався розмір застави, що свідчить про зниження суспільної небезпеки особи та об`єктивний підхід до позиції сторони захисту. Посилався, що обвинувачений перебуває під вартою вже тривалий час, що суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а позбавлення свободи має бути виключним заходом. На думку захисника, домашній арешт може ефективно попередити ризики без ізоляції особи. Посилався, що прокурором не наведено будь-яких ризиків щодо неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , у свою чергу, обвинувачений не має жодних намірів впливати на подальший розгляд справи, він сам заінтересований в об`єктивному та всебічному розгляді кримінального провадження, буде з`являтися до суду. У разі неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 як у прокурора, так і в суду наявні правові механізми реагування. Зазначив, що обвинувачений має постійну реєстрацію та місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , він готовий з`являтися до суду, не перешкоджатиме правосуддю, має позитивну характеристику, раніше не судимий. З огляду на викладене, просив змінити запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт (з 22-00 години по 05-00 годину) за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням обов`язків, за п. 1, 2, 5 ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з місця проживання без дозволу суду, здати паспорт для виїзду за кордон, з`являтися до суду за кожною вимогою.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні вважав наявними підстави для залишення клопотання сторони захисту без розгляду, позаяк від дати постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу не сплинуло тридцять днів. Посилався, що у разі, якщо суд не знайде підстав для залишення клопотання захисника без розгляду з наведених ним обставин, просить відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту, позаяк, як на його думку, ризики, визначені вимогами ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Потерпілий ОСОБА_4 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження з приводу клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, доходить такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 грудня 2024 року включно. У подальшому судом неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, востаннє до 06 вересня 2025 року.

За змістом ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Правилами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України унормовано, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 06 вересня 2025 року.

Як це закріплено положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України закріплені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

За правилами ч. 3 ст. 199 КПК України однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин.

Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, а саме у справі «Харченко проти України», у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

При обранні та продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив, у тому числі, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався у подальшому прокурор в обґрунтування клопотань про продовження строку тримання під вартою, а саме ризиків можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт, суд ураховує особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , наявність зареєстрованого у встановленому законом порядку та постійного місця проживання, а також міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачений зазнає судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

У ході судового розгляду судом установлено, що ОСОБА_5 є сиротою, на підтвердження чого стороною захисту надано суду копію свідоцтва про смерть батька обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію свідоцтва про смерть матері обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, суду надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була бабою обвинуваченого та копію свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був дідом обвинуваченого. У судовому засіданні жоден з учасників кримінального провадження не ставив під сумнів обставини того, що вказані особи були близькими родичами обвинуваченого ОСОБА_5 . Відтак, посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_5 є сиротою знаходять своє підтвердження наданими суду доказами.

Крім того, суд бере до уваги обставини того, що обвинуваченому ОСОБА_5 судом було визначено розмір застави, який було зменшено до його мінімального розміру - двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Водночас обвинувачений, будучи сиротою, не маючи можливості отримувати доходи під час перебування під вартою, не маючи членів сім`ї, які можуть внести заставу, не зміг внести визначений судом розмір застави.

Також суд зважає на те, що у даному кримінальному провадженні допитаний потерпілий, залишився недопитаним один свідок ОСОБА_11 , який тривалий час не з`являється в судове засідання, його місцезнаходження невідомо, за наявними в матеріалах кримінального провадження засобами телефонного зв`язку свідок ОСОБА_11 на зв`язок не виходить. На виконання ухвали суду про місцезнаходження даного свідка уповноваженим органом надано рапорт, згідно з яким, місцезнаходження вказаного свідка встановити неможливо, позаяк останній під час телефонних розмов не надає відомостей щодо його фактичного місця проживання/перебування. Відтак, з огляду на наведені обставини у їх сукупності, підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 буде незаконно впливати на свідка ОСОБА_11 - відсутні.

Надаючи обґрунтування існуванню ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, суд ураховує молодий вік обвинуваченого та обставини того, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Тривалість судового розгляду та строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, який станом на день вирішення клопотання сторони захисту становить дев`ять місяців, значно зменшують ризик переховування обвинуваченого від суду.

Водночас, суд, керуючись гарантованим положеннями Конституції України правом особи на працю, вважає за необхідне надати можливість обвинуваченому ОСОБА_5 реалізувати своє право на працевлаштування.

Отже, суд, беручи до уваги, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від суду на теперішній час значно зменшився, ураховуючи розумність тривалості перебування обвинуваченого під вартою, вважає за необхідне розглянути питання про можливість запобігання ризику при зміні запобіжного заходу на більш м`який.

Разом з тим, зважаючи на ту обставину, що вказаний ризик, визначений вимогами п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати, зважаючи на тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, а також, ураховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, суд вважає наявними підстави для задоволення клопотання сторони захисту та застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби із покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На думку суду, такий запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 . При цьому, суд ураховує, що такий запобіжний захід має запобігти ризикам можливості переховуватись від суду.

Що стосується посилань прокурора у судовому засіданні на наявність підстав для залишення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу без розгляду з огляду на те, що від дати постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу не сплинуло тридцять днів, то суд зазначає таке.

Так, положеннями ч. 5 ст. 201 КПК України унормовано, що слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Як убачається зі змісту ініційованого захисником ОСОБА_6 клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 , та, беручи до уваги його обґрунтування, на які він посилався в судовому засіданні 29.07.2025, умотивовуючи ініційоване ним клопотання, вони містять нові обставини, які не розглядалися судом раніше, а відтак, суд не вбачає підстав для залишення клопотання сторони захисту без розгляду відповідно до вимог ч. 5 ст. 201 КПК України.

За змістом положень параграфу 1 глави 18 КПК України питання про застосування, зміну або продовження запобіжного заходу, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, судом вирішується виключно на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, обов`язок по доведенню існування ризиків, які дають підстави для застосування чи продовження запобіжного заходу, зокрема у вигляді тримання під вартою, покладається на сторону обвинувачення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд, змінюючи обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 днів, доходить висновку, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та уникнення можливості вчинення обвинуваченим дій, визначених ст. 177 КПК України, є необхідним покласти на ОСОБА_5 обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 181, 197, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Надати Харківському районному управлінню поліції №2 ГУНП в Харківській області доручення на проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення фактичного місця проживання/знаходження свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , номер телефону: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 .

Установити строк виконання доручення до 02 вересня 2025 року.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та випадків необхідності прибуття до укриття чи бомбосховища, обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога».

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМСУ за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинуваченого ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Визначити строк дії ухвали до 29 вересня 2025 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання обвинуваченого.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складено 31 липня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1