У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 22.04.2024, відносно

ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 22.04.2024, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 27 травня 2025 року в даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

13 червня 2025 року прокурор Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_3 подав до суду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів. В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначив, що на даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, не перестали існувати. Так ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи свою вину та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, може ухилятись від суду з огляду на те, він не бажає виконувати конституційний обов`язок із захисту Вітчизни та демонструє негативний приклад для всіх військовослужбовців своєї військової частини. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, військовослужбовців своєї військової частини, які надали викривальні покази щодо вчиненого ним злочину, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду. Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - перешкоджання кримінальному провадженню, може виразитися у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців своєї військової частини, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, тобто в подальшому самовільно залишати військову частину з метою ухилення від військової служби, а також може бути передислокований разом з частиною до іншого місця служби з урахуванням воєнного стану в країні, що унеможливить виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні та порушить принципи визначені ст. 2 КПК України та розумні строки досудового розслідування. Ризик вчинення кримінальних правопорушення проти порядку несення військової служби враховуючи, що останній уже був засуджений за вчинення аналогічного кримінального правопорушення. Оцінюючи особу обвинуваченого, з урахуванням положень ст. 178 КПК України, орган обвинувачення приходить до висновку, що ОСОБА_5 , працездатний, раніше неодноразово судимий в тому числі за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, за місцем служби характеризується негативно, характер та обставини вчиненого ним правопорушення характеризують його як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, що слугує підставою та є наявністю ризиків для застосування у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, при продовженні запобіжного заходу ОСОБА_5 , слід врахувати обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме - нехтування статутами Збройних Сил України, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують порядок проходження військової служби. Відповідно до п. 4 ч. 2. ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до певної категорії осіб, серед яких і раніше не судима особа, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. У разі не застосування до ОСОБА_5 , безальтернативного запобіжного заходу тримання під вартою, останній, усвідомлюючи можливість реального покарання у вигляді позбавлення волі, буде переховуватись від суду та впливати на свідків. Вказані вище обставини дозволяють прокурору стверджувати про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню ризиків, зазначених у п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У підготовчому судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити, виходячи із викладених у ньому підстав.

У підготовчому судовому засіданні захисник, думку якого підтримав обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що ризики ухилення та переховування від суду є недоведеними, так як ОСОБА_5 постійно знаходився за місцем свого проживання.

Вислухавши сторін кримінального провадження, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави відносно ОСОБА_5 , суд виходить із суті та змісту обвинувачення, яке пред`явлено обвинуваченому у зв`язку із вчиненням тяжкого злочину за ч. 5 ст. 407 КК України, а також з необхідності оцінки наявності ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладені вище ризики, характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого підлягає задоволенню, а застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, без визначення розміру застави, є неможливим.

Під час проведення підготовчого судового засідання прокурор вважав можливим призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а кримінальне провадження підсудне Черкаському районному суду Черкаської області.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений, заявив клопотання про направлення матеріалів вказаного кримінального провадження до Черкаського апеляційного суду для вирішення питання щодо підсудності. Посилався на те, що ОСОБА_5 згідно обвинувального акта самовільно залишив військову частину у с. Десна, Чернігівського району Чернігівської області, що не відноситься до підсудності Черкаського районного суду Черкаської області. Призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, вважав неможливим.

Вирішуючи клопотання захисника, заслухавши думку прокурора, суд враховує наступне.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція)«кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК).

Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Частиною 1 статті 32 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акта для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

З матеріалів обвинувального акта вбачається,що військова частина НОМЕР_1 до якої прибув ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташована в селищі Свидівок, Черкаського району, Черкаської області, що належить до підсудності Черкаського районного суду Черкаської області.

Таким чином суд вважає, що відсутні підстави, передбачені ч.1 ст. 34 КПК України, щодо передачі кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 22.04.2024, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України до Черкаського апеляційного суду для визначення підсудності.

Кримінальне провадження підсудне Черкаському районному суду Черкаської області.

Перешкод для призначення судового розгляду судом не встановлено, підстави для прийняття рішення в порядку, передбаченому п. 1 - 4 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду та являлись підставою для повернення обвинувального акту прокуророві, судом не встановлено.

Судом проведено підготовку до судового розгляду, а саме: визначено дату та місце проведення судового розгляду; з`ясовано, що судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні; з`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

На підставі викладеного, суд вважає можливим призначити судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Керуючись статтями 7, 31, 34, 177, 178, 194, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення обвинувального акта до Черкаського апеляційного суду для визначення підсудності кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 22.04.2024.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на 15 серпня 2025 року о 09 годині 00 хвилин.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 серпня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині визначення строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діє протягом шістдесяти днів, тобто до 17 серпня 2025 року, включно, та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом п`яти днів з дня її отримання.

Суддя: ОСОБА_1