УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/16187/22

Провадження 1-в/522/62/25

02 вересня 2025 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Одесі подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Поліське Київської області, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

засудженого вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, у відповідності до вимог ст. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_5 , засудженого вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, у відповідності до вимог ст. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Подання мотивоване тим, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» .

Разом з тим, кримінальним правопорушенням, за яке був засуджений ОСОБА_5 вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року, заподіяна матеріальна шкода на суму 2500 грн. (станом на 01.07.2022 року два неоподаткованих мінімуми доходів громадян становили 2600 грн.).

Представник органу пробації, який був повідомлений про дату, час та місце розгляду подання належним чином, до судового засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд подання у відсутності представника органу пробації, яке підтримав та просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 , якому за місцем проживання було направлено повідомлення про виклик, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Прокурор ОСОБА_3 під час судового засідання заперечувала проти задоволення клопотання органу пробації.

Суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи позицію прокурора, враховуючи неявку засудженого для участі в судовому засіданні по розгляду вищезазначеного подання, вважає, що при наведених обставинах в задоволенні подання необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 1 статті 5 Кримінального Кодексу України регламентує, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Законом №3886-IX внесені зміни у ст.51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст.51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, з часу набуття 09.08.2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), зроблено правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Зі змісту зазначеного вироку убачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, 03.10.2022 року, а сума викраденого ним майна становить 2500 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., 50 відсотків від його розміру становили 1240 грн. 50 коп.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону N 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 грн.

Натомість, як вже було вище зазначено, сума викраденого ОСОБА_5 майна становила 2500 грн., тобто перевищувала розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_5 , засудженого вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, у відповідності до вимог ст. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, є необґрунтованим, тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 5 КК України, ст. 539 КПК України, Законом України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» , суд,

УХВАЛИВ:

В задоволені подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_5 , засудженого вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, у відповідності до вимог ст. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, - відмовити.

Копію ухвали направити до Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя ОСОБА_1