Справа № 574/15/25
Провадження № 1-кп/574/80/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області кримінальне провадження №0000470 від 24.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Миколаївка, Буринського району, Сумської області, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , з метою ведення особистого селянського господарства, діючи всупереч вимогам ст. ст. 112, 116-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу їй у власність, чи надання у користування земельної ділянки, в точно не встановлений досудовим розслідуванням день та час, навесні 2024 року, самовільно зайняла земельну ділянку державної власності, площею 0,0276 га, що знаходиться на околиці с. Миколаївка Конотопського району (територія Буринської об`єднаної територіальної громади), яку за допомогою сільськогосподарської техніки, за яку домовлялась з невстановленими особами, засіяла та обробляла без відповідного на те дозволу та у такий спосіб самовільно зайняла земельну ділянку.

У відповідності до Додатку 2 «Перелік об`єктів культурної спадщини у Сумській області, що заносяться до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення» до Наказу Міністерства культури України від 15.02.2012 №108 «Про затвердження науково-проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», дана земельна ділянка входить до масиву земель державної власності, що є об`єктом культурної спадщини та являє собою пам`ятку археології «Городище, два поселення».

Згідно ст.53 Земельного кодексу України та ст.34 ЗУ «Про охорону культурної спадщини» до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини.

Відповідно до ст. 150 Земельного кодексу України до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.197-1 КК України, так як вона вчинила самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена під час досудового розслідування 07.01.2025 року між прокурором та ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 ..

За умовами вказаної угоди ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також, прокурор та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останньої за ч.2 ст.197-1 КК України та узгодили призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.75 КК України, у виді двох років обмеження волі, звільнивши її від відбування зазначеного покарання з випробуванням.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав укладену з ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України та просив її затвердити.

ОСОБА_3 та захисник також просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості. При цьому ОСОБА_3 визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті та угоді, вказала, що вона цілком розуміє свої права і обов`язки, зміст угоди, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а також погодилася на призначення їй узгодженого сторонами угоди покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є не тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, за умовами угоди є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК та/або закону, не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

ОСОБА_3 роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Також, суд переконався, що укладення прокурором та ОСОБА_3 угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи вищевикладене, оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання. Із застосуванням ст.75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрат на залучення експертів немає.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.314, 368, 370, 374 , 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07.01.2025 року між прокурором Буринського відділу Конотопської окружної прокуратури Сумської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування зазначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1