Справа №:754/8957/25
Провадження №: 1-кс/755/2939/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" серпня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі скаржниці ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Деснянської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

13 серпня 2025 року, на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 07.07.2025 в провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 (подана 06.06.2025) на бездіяльність уповноважених осіб Деснянської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги заявниця посилається на те, що 03.06.2025 на офіційну електронну пошту Деснянської окружної прокуратури м. Києва (, , ) нею було направлено з цифровим підписом повідомлення про скоєння злочину за ч. 2 ст. 384, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 372, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України громадянином України ОСОБА_5 .

В своїй заяві вона просила внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрити кримінальне провадження за ч. 2 ст. 384, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 372, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України посилаючись на те, що 02.06.2025 року в судовому засідання з метою свідомого вводу суду в оману з корисною метою ОСОБА_5 подано матеріали сфальсифікованого кримінального провадження № № 0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025 року, до матеріалів справи № 754/2929/25. До повідомлення додала сканкопії з матеріалів кримінального провадження. На час звернення до суду з даною скаргою відомості за її повідомленням до Єдиного реєстру досудових розслідувань так і не внесені.

Враховуючи наведене, просила зобов`язати уповноважених осіб Деснянської окружної прокуратури м. Києва внести відповідні відомості за її заявою від 03.06.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У судовому засіданні скаржниця підтримала скаргу, просила її задовольнити, зазначила, що до повідомлення про кримінальне правопорушення нею було долучено всі документи. Відповіді від прокуратури вона не отримувала. Зауважила, що до судді, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, вона жодних питань не має, лише до ОСОБА_6 , який сфальсифікував дане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні скарги посилаючись на те, що на розгляді Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_3 , яка своєї вини не визнає, та вважає, що документи, які містяться в матеріалах справи, сфальсифікованими. Повідомив, що в квітні 2025 року Оболонський районний суд м. Києва розглянувши скаргу ОСОБА_3 , зобов`язав прокуратуру внести відомості до ЄРДР за її заявою від 26.02.2025 року. Ухвала суду була виконана, 11.04.2025 внесено відомості до ЄРДР за № 0000039, прокурором визначено підслідність та передано матеріали до ДБР. Отримавши аналогічну скаргу, відомості не вносили, оскільки кримінальне провадження вже відкрито.

Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Частина 1 ст. 2 КК України визначає, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Так, ОСОБА_3 в своїй скарзі посилається на те, що 03.06.2025 року нею було подано до Деснянської окружної прокуратури м. Києва заяву про вчинення кримінального правопорушення.

В своїй заяві ОСОБА_3 просила внести відомості до ЄРДР та відкрити кримінальне провадження за ч. 2 ст. 384, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 372, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України у відношенні ОСОБА_5 , посилаючись на те, що 02.06.2025 року в судовому засіданні з метою свідомого вводу суду в оману, з корисною метою, ОСОБА_5 подав матеріали сфальсифікованого кримінального провадження № № 0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025 року, до матеріалів справи № 754/2929/25. До повідомлення додала сканкопії з матеріалів кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

У відповідності з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Верховного Суду, який у своїх постановах наголосив на такому: «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку, чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18); «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18).

Встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025 року, де ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України (справа № 754/2929/25).

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 , вона просить внести відомості до ЄРДР та відкрити провадження у відношенні ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 384, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 372, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України посилаючись на те, що ним до матеріалів кримінального провадження № 0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025 року, за якими вона обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, що перебуває в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 754/2929/25), були подані сфальсифіковані матеріали.

Встановлено, що ОСОБА_5 являється прокурором, який підтримує обвинувачення в межах кримінального провадження № 0000130.

Тобто, ОСОБА_3 вважає докази, подані прокурором в рамках кримінального провадження № 0000130 на підтвердження її вини у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, неналежними та недопустимими.

Стаття 8 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За нормами статті 91 КПК України в кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За результатами розгляду кримінального провадження суд ухвалює відповідне судове рішення, зокрема, вирок (обвинувальний або виправдувальний).

З огляду на те, що скаржниця фактично не погоджується з доказами, наданими стороною обвинувачення в межах кримінального провадження № 0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025 року, за якими вона обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, що перебуває в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва (справа № 754/2929/25), вважає їх неналежними та недопустимими, підстави для внесення відомостей до ЄРДР за її заявою від 03.06.2025 відсутні.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 214, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Деснянської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_7