Справа №766/5/23
н/п 1-кс/766/4586/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про відвід судді

03.06.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши під час відкритого судового засідання в приміщенні суду в м. Херсоні заяву ОСОБА_5 , обвинуваченого в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000640 від 24.04.2023 р. за ч.2 ст.28, ч.4 ст.111-1 КК України, про відвід судді, -

в с т а н о в и в:

На розгляд судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 у відповідності до ч. 1 ст. 81 КПК України надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 , заявлена під час судового засідання з розгляду зауважень на журнал судового засідання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заяву про відвід судді. Зазначив, що на теперішній час ухвалено вирок у справі, однак нерозглянутими залишились зауваження на журнал судового засідання. На думку ОСОБА_5 суддя ОСОБА_6 мав розглянути зауваження на журнал судового засідання до ухвалення вироку у справі, а не поза межами судового розгляду. Наведене на його переконання є обставиною, яка викликає сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Захисник підтримав заяву обвинуваченого, просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви, вважаючи її необґрунтованою.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання з огляду на таке.

Відповідно до ст. 75 КПК України, законом передбачено вичерпний перелік обставин, які виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Заявляючи судді відвід обвинувачений фактично посилається на п.4 ч.1 ст.75 КПК України, яким передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Отже, враховуючи зміст викладених норм, особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести обставини, які викликають в неї сумнів у неупередженості судді, який розглядає справу по суті. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Таким чином, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Відповідно до п. 67 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко та Мартиненко проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Згідно з ч. 1ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції законів України та на засадах верховенства права.

Проте доводи обвинуваченого, на які він посилається в заяві про відвід судді, є неконкретизованими та недоведеними, оскільки не підтверджені доказами, які б свідчили про обґрунтованість його заяви або могли вказувати на необ`єктивність судді ОСОБА_6 . Натомість доводи, на які посилається ОСОБА_5 в своїй заяві, свідчать про його незгоду із ходом судового розгляду, що не може бути розцінено як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд вважає, що наявність жодної обставини, яка визначена положеннями КПК України, а також доказів на підтвердження об`єктивно існуючих обставин, які давали б підстави для висновку про упередженість судді ОСОБА_6 , як за суб`єктивним, так і за об`єктивним критеріями, тобто на підтвердження вчинення суддею дій, які б свідчили про прояви упередженості чи небезсторонності, обвинувачений не довів, а тому заява обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.75,80,81,371,372,376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 , обвинуваченого в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000640 від 24.04.2023 р. за ч.2 ст.28, ч.4 ст.111-1 КК України, про відвід судді ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1