Справа № 308/5817/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки Закарпатської області, Ужгородського району, с. Руські Комарівці, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні №0000208, відомості про яке 06.03.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000208, відомості про яке 06.03.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_7 розробив злочинну схему, відповідно до якої, він особисто або за допомогою інших осіб, підвозить до встановлено місця, неподалік державного кордону України з Словацькою Республікою або Угорщиною, особу призовного віку від 18 до 60 років, якій обмежено виїзд закордон та за обумовлену грошову винагороду у розмірі 3 000 доларів США надає поради та вказівки, зокрема вказує точний напрямок руху через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, після чого особа призовного віку передає грошову винагороду вказаній особі.

На виконання вказаної схеми, ОСОБА_7 , діючи умисно, 05.03.2025 в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який діяв під контролем правоохоронних органів, повідомив останньому, що зможе організувати його незаконне переправлення через Державний кордон України поза межами пунктів пропуску. За вказану послугу ОСОБА_7 висунув вимогу ОСОБА_8 надати грошову винагороду у розмірі 3 000 доларів США. Повідомив, що коли вказана сума грошових коштів буде готова, тоді він зможе організувати його незаконне переправлення через Державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

У подальшому, 23.04.2025 ОСОБА_7 в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, повідомив останньому про необхідність прибути 24.04.2025 о 17:00 год. на автомийку самообслуговування «Samwash», що по вул. Базарка, б/н, у с. Баранинці, Ужгородський район та очікувати подальших вказівок.

Надалі, 24.04.2025 близько 17:15 год. ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, прибув за обумовленою адресою, де вже його очікував ОСОБА_7 на автомобілі марки «MAZDA» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який повідомив останньому, що він організує його незаконне переправлення через Державний кордон України та висунув вимогу надати всю суму обумовленої грошової винагороди у розмірі 3 000 доларів США, на що ОСОБА_8 повідомив, що всю суму грошових коштів надасть безпосередньо на лінії Державного кордону України. Після цього ОСОБА_7 висунув вимогу ОСОБА_8 надати 500 доларів США як завдаток за організацію його незаконного переправлення, на що ОСОБА_8 надав ОСОБА_7 частину обумовленої грошової винагороди у розмірі 500 доларів США та повідомив, що решту суму у розмірі 2 500 доларів США необхідно буде надати безпосередньо перед місцем незаконного перетину Державного кордону.

У подальшому близько через 40 хв після цього вони зупинились біля магазину «АВС», що у с. Руські Комарівці, Ужгородського району, після чого до автомобіля сіла особа жіночої статі та вони попрямували у напрямку АЗС «ОККО», що у селі Барвінок Ужгородського району, де і зупинились. Перебуваючи на вказаній АЗС, ОСОБА_7 в обміннику здійснив обмін грошових коштів у розмірі 500 доларів США на гривні та він вирушив у напрямку с. Мала Добронь Ужгородського району, ще раз запевнив що організує його незаконне переправлення через Державний кордон України та повідомив, що до лінії кордону його повезе особа жіночої статі, яка перебувала з ним в автомобілі, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та решту грошових коштів у розмірі 2 500 доларів США необхідно буде надати їй. Далі, ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та за кермо сіла ОСОБА_4 , яка діючи умисно, на виконання заздалегідь обумовленої схеми, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , повідомила ОСОБА_8 , що під час руху вони будуть проїжджати «Контрольний пост» та щоб він не переживав, все буде нормально, також повідомила, що йому необхідно буде іти близько 2-3 км по лісистій місцевості та дійти до колючого паркану, після чого здійснити його подолання та бігти прямо.

У подальшому ОСОБА_4 зупинилась на узбіччі дороги у селі Батрадь Берегівського району, та діючи умисно, на виконання заздалегідь обумовленої схеми, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , висунула вимогу ОСОБА_8 надати решту обумовленої грошової винагороди у розмірі 2 500 доларів США за організацію його незаконного переправлення через Державний кордон України, після чого ОСОБА_4 отримала від останнього заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у розмірі 2 500 доларів США та за вказівкою останньої попрямував у напрямку державного кордону України з Угорщиною, зокрема надала всі необхідні вказівки та поради, маршрут руху, за допомогою яких останній повинен був перетнути Державний кордон України та опинитися у країні Європейського Союзу.

Після цього ОСОБА_7 був викритий та затриманий працівниками поліції, що мало місце о 00 годині 56 хвилин 25 квітня 2025 року за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Мала Добронь, автомобільна дорога М-25, біля буд. 130, а ОСОБА_4 була викрита та затримана працівниками поліції, що мало місце о 01 годині 00 хвилин 25 квітня 2025 року за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, с. Бартрадь, вул. Сечені, 212.

25 квітня 2025 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

25 квітня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України/

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 06.03.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 25.04.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 25.04.2025; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_4 від 25.04.2025; протоколами оглядів місця події від 25.04.2025; показами свідка ОСОБА_8 від 07.03.2025; додатковими показами свідка ОСОБА_8 від 25.04.2025; протоколом пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками від 25.04.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2025.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. На думку сторони обвинувачення наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужою до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій (наприклад, вимог з`явитися до суду тощо), може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також, ОСОБА_4 офіційно проживає у прикордонному районі, обізнана у методах організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. Крім цього, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 з метою зміни його показань на його користь, оскільки підозрюваній добре відомо його контактні мобільні телефони та будучи на волі зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до нього, а також інших свідків, які на даний час не встановлені, однак здійснюються всі необхідні заходи з метою їх встановлення, або ж на інших підозрюваних, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, свідки не зможуть почувати себе у безпеці у випадку якщо знатимуть, що ОСОБА_4 перебуває на волі. Крім цього, на думку сторони обвинувачення наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ст.177 КПК України). Одночасно вона вчинила злочин у сфері недоторканності державних кордонів, отже є підстави вважати, що в підозрюваної ОСОБА_4 є достатньо рішучості для вчинення й інших кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження, зауваживши на наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що ризики є необгрунтованими, кошти не були вилучені.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваної та її захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000208, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

25.04.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: повідомлення про виявлення кримінального правопорушення від 06.03.2025; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 25.04.2025; протоколи оглядів місця події від 25.04.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 07.03.2025; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 25.04.2025; протокол пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками від 25.04.2025; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04, рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може впливати на свідків, які вже встановлені та будуть встановлені, з метою дачі, зміни ними показань на її користь. Інші вказані слідчим ризики слідчий суддя вважає не доведеними.

У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваної під вартою.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , її майновий та сімейний стан, слідчий суддя вважає, що у зв`язку з наведеним та з урахуванням тяжкості злочинів, його високого ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваної та ризиків, встановлених слідчим суддею, останній слід визначити заставу в розмірі п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (3028 грн.), відповідно становить 151400 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 01 год. 00 хв. 25.04.2025.

Встановити строк дії ухвали до 23 червня 2025 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України, 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 151400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрювана ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого чи прокурора за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби).

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 30 квітня 2025 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1