Справа №359/8182/25
Провадження №1-в/359/405/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» та в режимі ВКЗ, клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 07.12.2023 року за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

09.07.2025 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він за час відбування покарання зробив для себе висновки, став на шлях виправлення, має заохочення, стягнень не має. В установі працевлаштований, відношення до праці сумлінне. Відбув необхідну частину строку призначеного покарання. Сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому є всі підстави для задоволення його клопотання.

Засуджений в судовому засіданні підтримав своє клопотання, просив задовольнити.

Представник колонії в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання засудженого.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо умовно-дострокового звільнення засудженого.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, ознайомившись з клопотанням, дослідивши долучені до нього матеріали та особову справу засудженого, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Так, вироком Деснянського районного суду міста Києва від 07.12.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Початок строку відбування покарання: 04.11.2020 року. Кінець строку відбування покарання: 04.11.2025 року.

Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_5 судом встановлено, що останній підпадає під застосування ст. 81 КК України по відбуттю 2/3 частини строку покарання. За період відбуття покарання має 3 заохочення, стягнень не має.

З матеріалів клопотання та особової справи вбачається, що засуджений працевлаштований в установі виконання покарань в дільниці з виготовлення малопомітних перешкод. Відношення до праці сумлінне. Не бере участі у програмах/заходах, має негативне ставлення до участі в програмах. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підгримує рівні взаємовідносини із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості. Адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, однак робить це з метою отримати поблажливість. За характером хитрий, брехливий. До лідерства не прагне. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайній зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість, тощо.

Згідно вироку вину у скоєному злочині не визнав, однак за час відбування покарання усвідомив свою провину та щиро розкаявся. При спілкуванні з працівниками УВП дотримується ввічливості.

Термін застосування ст. 81 Кримінального кодексу України щодо умовно-дострокового звільнення від покарання - 04.03.2024 року.

Відповідно до оцінки ризиків, рівень ризику вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення середній, рівень ймовірної небезпеки для суспільства - середній.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Законодавцем визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання може бути застосоване за певних умов.

За змістом зазначеного кримінального закону доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Отже, зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002р. "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Матеріали справи в своїй сукупності свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення.

Як встановлено судом ОСОБА_5 своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення, оскільки неодноразово заохочувався адміністрацією установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки. Засуджений працевлаштований, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, відношення до праці сумлінне, що підтверджується матеріалами особової справи.

Засуджений відбув необхідну частину покарання за вироком суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, термін такої пільги настав 04.03.2024 року.

Таким чином, враховуючи думку прокурора, яка в судовому засіданні не заперечувала щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, суд вважає, що матеріали клопотання доводять, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення і відбув необхідну частину призначеного покарання, що становить 2/3.

Такі докази є достатніми та допустимими для прийняття позитивного рішення за клопотанням засудженого в частині його умовно-достроково звільнення на невідбуту частину покарання, що становить 3 (три) місяці 12 дні позбавлення волі.

На підставі викладеного та ст. 81 КК України та керуючись ст. 376, 536-539 КПК України, ст. 158 КВК України, суд

ухвалив:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 07.12.2023 року за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, - на невідбуту частину призначеного основного покарання, що становить 3 (три) місяці 12 дні позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 24.07.2025 року.

Суддя ОСОБА_1