Провадження № 1-в/761/238/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_4 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку на підставі ст.80 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2025 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку на підставі ст.80 КК України.

В обґрунтування вказаної заяви засуджений зазначає, що вироком Святошинського районного суду м.Києва від 17.03.2003 року його було засудженого за ч.2 ст.365, ч.2 ст.366 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з позбавленням права займати посади, які пов`язані з владними повноваженнями строком на 3 роки.

Крім того, з дати набрання вироком законної сили пройшло понад 10 років, а тому останній підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст.80 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 в режимі відеоконцеренції клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засідання в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» клопотання підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання засудженого, оскільки останній уникав виконання вказаного вироку.

Дослідивши матеріали подання, заслухавши думку учасників, суд дійшов до наступного висновку.

Так, суд встановив, що вироком Святошинського районного суду м.Києва від 17.03.2003 року ОСОБА_4 було засудженого за ч.2 ст.365, ч.2 ст.366 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з позбавленням права займати посади, які пов`язані з владними повноваженнями строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 537, 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом, який ухвалив вирок за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Частинами 3, 4 ст. 80 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Таким чином, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.87 КВК України особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не раніше спливу триденного та не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Крім того, відповідно до довідки заступника начальника кримінальної поліції Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 09.2025 року до Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві надійшла постанова Святошинського районного суду м.Києва (справа №1-12/03) щодо оголошення розшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.365, ч.2 ст.366 КК України. На виконання вказаної постанови працівниками ВКР Святошинського РУ ГУМВС України у м.Києві було заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №08-1537 від 30.11.2004 та ОСОБА_4 оголошено в державний розшук. З метою встановлення місця знаходження останнього невідкладно було розіслано орієнтування по територіальних підрозділах міліції м.Києва та областей. Складено план проведення першочергових оперативно-розшукових заходів відповідно до якого направлено запити до Київського БТІ, Державної прикордонної служби України, Державної податкової інспекції, Міністерства транспорту України та відділу реєстрації шлюбів м.Києва. Крім цього здійснювались інші оперативно-розшукові заходи по місцям знаходження розшукуваного із залученням інших підрозділів. Відповідно до вироку ОСОБА_4 проживав за адресою: АДРЕСА_1 однак проведеною перевіркою вказаної адреси останнього виявлено не було. Станом на 2008 рік згідно обліків адресного бюро м.Києва останній був виписаний з вказаної адреси. Під час відпрацювання родинних зв`язків було встановлено ряд адрес за межами м.Києва де мешкали родичі розшукуваного, за вказаними адресами позитивного результату отримано не було. Враховуючи особу розшукуваного, обізнаність щодо його розшуку та те, що останній тривалий час працював в оперативних підрозділах міліції він володів певними знаннями щодо дій міліції при розшуку злочинця, у зв`язку з чим, тривалий час встановити його місце знаходження не вдавалось. В подальшому на постійній основі здійснювався моніторинг наявних обліків на предмет отримання інформації щодо місця знаходження розшукуваного, направлялись запити до інших установ та організації. 26.09.2024 року під час перевірки адреси, а саме: АДРЕСА_2 працівниками ВКП Святошинського УП ГУНП у м.Києві було виявлено розшукуваного ОСОБА_4 .

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання. Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищевикладене, а також інформацію вміщену в довідці, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 здійснював дії, бездіяльність для ухилення від відбування покарання, а тому заява останнього про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку на підставі ст.80 КК України не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, ст. 539 КПК України, ст. 26 КВК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву засудженого ОСОБА_4 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку на підставі ст.80 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена прокурором або засудженим, його захисником протягом семи діб з моменту її оголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1