Справа № 487/2230/25
Провадження № 1-кс/487/2077/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000330 від 20.08.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

03.04.2025 прокурор Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000330 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України звернувся до суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на транспортний засіб марки "Opel Vivaro", 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який вилучено в ході проведення огляду місця події 03.04.2025.

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що в провадженні Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000330 від 20.08.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, порушеного за заявою ОСОБА_4 , за фактом заволодіння та користування належним йому майном всупереч встановленому законом порядку.

03.04.2025 в ході проведення огляду місця події, а саме частини проїжджої дороги, що розташована за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 88, виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик, за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Джохара Ду-даєва; ключ від легкового автомобіля марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , та поміщено до поліетиленового пакету і опечатано.

Підставою для внесення клопотання стало те, що вилучений транспортний засіб, має істотне значення для досудового розслідування та може бути використаний як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, існування обставин, які підтверджують, що незастосування заборони розпорядження автомобілем призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування або передачі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримує.

Розгляд клопотання було проведено за відсутності прокурора, що не суперечить приписам ч.1 ст.172 КПК України.

З урахуванням приписів ст.172 КПК України, розгляд клопотання було проведено за відсутності власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000330 від 20.08.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Відповідно до клопотання, 19.08.2024 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , в якій він просить вжити заходи до невстановленої особи, яка всупереч установленому законом порядку, користується належним йому на праві приватної власності автомобілем марки Opel Vivaro державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

02.04.2025 старшим слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області винесено постанову про проведення процесуальних дій на іншій території, в ході виконання якої, працівником Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, проведено огляд місця подій, а саме частина проїжджої дороги, що розташована за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 88, в ході якого виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик, за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Джохара Ду-даєва; ключ від легкового автомобіля марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , поміщено до поліетиленового пакету та опечатано.

Крім того згідно інформації вказаної у свідоцтві про реєстрацію серії НОМЕР_4 власником транспортного засобу марки «Opel Vivaro», 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 03.04.2025, транспортний засіб марки «Opel Vivaro», 2006 року випуску, ключі від нього визнано речовими доказами.

У відповідності до п. п. 1, 2, 3 ч. 2, ч. 3-5 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучене майно та речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюється під час кримінального провадження та є речовими доказами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органівта органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою ( якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Прокурором доведено, що вилучений автомобіль, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на автомобіль для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на автомобіль може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна. Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити .

Накласти арешт на транспортний засіб марки "Opel Vivaro", 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який вилучено в ході проведення огляду місця події 03.04.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1