Березівський районний суд Одеської області
29.04.2025
Справа № 494/467/25
Провадження № 1-кс/494/213/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання старшого слідчого відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000148 від 03.03.2025 року з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 Кримінального кодексу України (далі- КК України), відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кочкове Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2025 року старший слідчий відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000148.

Справа визначена слідчому судді ОСОБА_1 , передана канцелярією суду на розгляд 24.04.2025 року та призначена до розгляду на 29.04.2025 року.

На обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилалась на те, що 25.02.2025 приблизно о 15:00, більш точного часу під час досудового слідства не встановлено, у ОСОБА_5 , який перебував за адресою тимчасового місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 , виник умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов?язаних із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з використанням геніталій, яка є його неповнорідною сестрою (мають спільну матір) та в цей час також знаходилась у вищевказаному будинку, який є її постійним місцем проживання, за її добровільної згоди, достовірно знаючи про те, що остання не досягла чотирнадцяти років. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті, шляхом вчинення з малолітньою ОСОБА_7 , яка є його неповнорідною сестрою (мають спільну матір), дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в її тіло з використанням геніталій, ОСОБА_5 запропонував останній подивитися разом з ним фільм лежачи на ліжку в спальній кімнаті будинку, на що потерпіла погодилася. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на задоволення своєї статевої пристрасті шляхом вчинення з малолітньою ОСОБА_7 , яка є його неповнорідною сестрою (мають спільну матір) дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в її тіло з використанням геніталій, за добровільною згодою потерпілої, яка не досягла чотирнадцяти років, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 свідомо розуміючи, що посягає на статеву свободу та недоторканність малолітньої особи, під час перебування разом з ОСОБА_7 на ліжку в спальній кімнаті будинку, почав її цілувати та обіймати, а після цього зняв з себе та потерпілої ОСОБА_7 штани та нижню білизну та вступив з ОСОБА_7 у статеві зносини природнім способом із застосуванням геніталій, тобто зґвалтував її. З урахуванням викладеного, у кримінальномупровадженні встановлена достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування). 06.03.2025 року ОСОБА_5 слідчим суддею Березівського районного суду Одеської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 02.05.2025 року включно, із заставою. Проте, на даний час у слідства виникла необхідність у продовженні тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , оскільки необхідно провести ряд слідчих дій, а саме: долучити висновки призначених судово-імунологічних експертиз; долучити висновки призначених судово-цитологічних експертиз; долучити висновок призначеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 ; долучити висновок призначеної психологічної експертизи ОСОБА_7 ; допитати як свідка ОСОБА_8 ; виконати вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України; виконати інші слідчі та процесуальні дії, в проведенні яких виникне необхідність. Ризики за ст.177 КПК України існують та інший запобіжний захід застосувати не можливо. Просять не визначати розмір застави.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні 29.04.2025 року клопотання підтримали на підставах викладених у клопотанні, просили його задовольнити. Також, посилались на наявність ризиків, що зазначені у клопотанні та просили продовжити тримання під вартою, оскільки строк досудового розслідування продовжено постановою керівника Березівської окружної прокуратури до 03.06.2025 року. Також, просили не визначати розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти клопотання слідчого та прокурора частково, просили застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Також, захисник вказав про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Підозрюваний свою причетність до інкримінованого йому злочину провину визнав. Окрім цього, захисник наполягав на визначенні також застави, у разі продовження тримання під вартою.

Розглянувши подане клопотання та додані до нього документи, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000148, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважаю наступне.

На розгляді у СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження за №0000148 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 03.03.2025 року ОСОБА_5 затримано та 03.03.2025 року в порядку статей 276-279 КПК України повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 06.03.2025 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02.05.2025 року включно із заставою у 80 прожиткових мінімумів.

Слідим суддею також встановлено, що постановою керівника Березівської окружної прокуратури від 22.04.2025 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 03.06.2025 року.

Частиною третьої статті 197 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України) передбачено: строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження підозрюваному, обвинуваченому строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Слідчим суддею встановлено, що у клопотанні, прокурор та слідчий посилаються на наявність ризиків, передбачених п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, то слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним, враховуючи: існування можливості переховування на тимчасово окупованих територіях України, оскільки в Україні діє військовий стан. З урахуванням тяжкості злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, а тому зазначене беззаперечно може вказувати на наявність обґрунтованого побоювання у органу досудового розслідування про небезпеку переховування підозрюваного. Таким чином, наведені вище обставини в сукупності дають слідчому судді підстави дійти висновку щодо наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо наявності ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого є обґрунтованим у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , та потерпіла ОСОБА_7 є близькими родичами, а саме неповнорідними братом та сестрою (мають спільну матір), що також було встановлено під час обрання запобіжного заходу тримання під вартою згідно ухвали суду від 06.03.2025 року, враховуючи характер вчиненого злочину, для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 може впливати на законного представника потерпілої ОСОБА_9 , а також на потерпілу ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, що негативно відобразиться на ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які дослідженні слідчим суддею та під час винесення ухвали суду від 06.03.2025 року.

При цьому, у судовому засіданні 29.04.2025 року підозрюваний визнав свою причетність до інкримінованого злочину.

При продовженні запобіжного заходу, слідчий суддя враховує надані слідчим матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, наявність повідомлення про підозру.

Слідчий суддя виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленої підозри, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленої підозри, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких підозрюється ОСОБА_5 .

Вказані вище обставини та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Іншими обставинами, що сукупно вказують на можливість та необхідність продовження стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є фактори, які дають змогу безперешкодно застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу - не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Водночас, підозрюваний може ухилитись від органів досудового слідства, також може мати вплив на свідків, потерпілу оскільки знає їх. Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний підозрюваного з можливістю спілкування з іншими особами, в тому числі шляхом телекомунікаційних зав`язків, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі, а тому суд доходить до переконання, що підозрюваний фактично безперешкодно та не маючи будь-яких стримуючих факторів може залишити його.

Водночас, під час судового засідання слідчий та прокурор просили також не визначати розмірі застави, проте слідчий суддя погоджується з думкою захисту та вважає все ж таки визначити розмірі застави, оскільки посилання прокурора, слідчого на ч.4 ст.183 КК України (злочин вчинений із застосуванням насильства) не обґрунтовані та на даний час не знайшли свого підтвердження, оскільки вказано, що саме за добровільної згоди відбувалися статеві стосунки між підозрюваним та потерпілою.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя враховує вимоги ч.5 ст.182 КПК України та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, з огляду на обставини справи, майновий та сімейний стан підозрюваного, який працював по найму, наявність родичів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному у якості альтернативного запобіжного заходу заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням на останнього у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Заслухавши думку прокурора та слідчого, які клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримали та просили його задовольнити, пояснення ОСОБА_5 та його захисника, враховуючи те, що в судовому засіданні прокурором, слідчим доведено наявність, на даний час, ризиків, визначених ст. 177 КПК України, беручи до уваги дані про підозрюваного ОСОБА_5 тому необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу (строк досудового розслідування закінчується 03.06.2025 року), а саме: до 03.06.2025 року з визначенням розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 193-194, 196-197, 200, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділення №1 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000148 від 03.03.2025 року з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави задовольнити частково.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» - продовжити на час проведення досудового розслідування, а саме: до 03.06.2025 року включно, з визначенням розміру застави.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 в якості альтернативного запобіжного заходу, заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн 00 коп.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ

Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA0005435

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 29.04.2025 року, заставна сума за ОСОБА_5 , суддя: ОСОБА_1 .

У разі внесення застави на відповідний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого або прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Татарбунари, Білгород-Дністровського району Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, контактних номерів мобільного телефону;

-утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали в частині покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків становить до 03.06.2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 29.04.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1