Справа № 461/5138/25
Провадження № 1-кс/461/4058/25
УХВАЛА
26.06.2025 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
особи, яка подала скаргу ОСОБА_3
представників особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 (відеок.),
ОСОБА_5 (відеок.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові скаргу представника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-
В судовому засіданні потерпіла та її представники надали пояснення, аналогічні викладеним в скарзі. Просили скаргу задоволити.
Слідчий в ОВС ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлення на офіційну електрону адресу. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності слідчого на підставі наявних у справі матеріалів.
Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Стаття 110 КПК України передбачає, що постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Всупереч зазначених норм Закону старшим слідчим в ОВС ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 не дотримано вимогу закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
В скарзі зазначено, що представником потерпілої адвокатом ОСОБА_5 слідчому 10.01.2025 р. було надіслано клопотання в порядку ст. 220 КПК України про долучення доказів, а саме відеозапису обстановки в місці ДТП безпосередньо після зіткнення, де чітко відображене кінцеве розташування автомобіля та велосипеда, трупа, слідова інформація відразу після події з фіксацією осипу скла та пластику тощо. Проте слідчий не надав оцінку цьому доказу при призначенні експертиз та в постанові про закриття кримінального провадження, не допитав свідка, який зробив цей відеозапис. Цей свідок, зважаючи на присутність на місці події відразу після події, міг надати важливі показання для встановлення вихідних даних при проведенні експертизи, що в сукупності з об`єктивними даними відеозапису могло вплинути на висновки експертиз.
Відтак, слідчим суддею встановлено, що при проведенні досудового розслідування слідчим не було дотримано положень статті 9 Кримінального процесуального Кодексу України щодо забезпечення повноти та всебічності, неупередженості в дослідженні обставини кримінального провадження (ч.2 ст.9 КПК України).
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята передчасно, тому підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування та ретельної перевірки наведених в скарзі доводів потерпілої та її представників.
При цьому слідчий суддя не має повноважень зобов`язувати слідчого вчиняти будь-які слідчі дії, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, слідчий суддя
Скаргу представника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1