МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/2539/25

Провадження № 1-кп/210/518/25

27 серпня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3

сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді: прокурори Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , законний представник потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене 21 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, не працевлаштований, не одружений, з неповною середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025 приблизно о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_6 знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 , де також перебував неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внаслідок раніше виниклого конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , в останнього виник умисел, спрямований на завдання побоїв, з метою завдання фізичного болю неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на завдання побоїв, ОСОБА_6 , підійшов до ОСОБА_9 та стопою лівої ноги наніс один удар по лівій нозі потерпілого в область гомілки, від чого останній впав на землю.

Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 , перебуваючи в положенні напівприсядки з лівої сторони потерпілого правою рукою схопив потерпілого ОСОБА_9 за шию, кулаком лівої руки наніс не менше трьох ударів (точну кількість встановити не вдалося) по обличчю потерпілого в область лівої щоки та губи ліворуч.

Надалі, використовуючи задушливий спосіб відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , з метою утримання потерпілого у вищевказаному положенні, кулаком правої руки наніс потерпілому не менше двох ударів (точну кількість ударів встановити не вдалося) по обличчю в область правої щоки.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_6 завдав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 побої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 кваліфікуються як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.126 КК України за ознаками: «умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень».

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі. Надав показання, згідно яких напередодні 27 березня 2025 року відбулася сварки між ним і потерпілим. Потерпілий ображав його матір, знущався, образливо чіплявся до нього. Він вирішив з ним поговорити, але розмова добровільно не вийшла. Під час конфлікту він дійсно наніс удари ногою та руками неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 . Зазначив, що у вчиненому кається, просить пробачення у потерпілого.

Потерпілий та його законний представник не скористались правом участі в судовому засіданні.

На виконання вимог статті 349 КПК України судом з`ясовано думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Сторона обвинувачення та захисту, обвинувачений, не наполягали на допиті у судовому засіданні свідків, потерпілого та його представника, оскільки обвинувачений визнає фактичні обставини, за яких відбулася події, які йому інкримінуються.

Сторони кримінального провадження, враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі та беззаперечно, а також те, що обвинувачений визнає і не спростовує фактичні обставини, покладені в основу обвинувачення, вважали недоцільним дослідженням усієї сукупності доказів.

Прокурор клопотав про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати усю сукупність доказів, якими підтверджуються обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Обвинувачений, та його захисник, кожен окремо, дане клопотання підтримали.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту потерпілого та свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.

Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Також судом встановлено, що сторони кримінального провадження, зокрема захисник та обвинувачений, не оспорюють законність та допустимість проведених слідчих дій, та не оспорюють висновки судових експертиз.

Відповідно до статті 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Усі слідчі дії в цьому кримінальному провадженні проведені уповноваженими особами, у порядку встановленому кримінально-процесуальним законом, із дотриманням належної процедури. Клопотань про визнання цих доказів недопустимим не заявлено.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд при всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту, матеріалами провадження підтверджено обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за 1 ст. 126 КК України, його вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.

Дослідивши у сукупності матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку за частиною 1 статті 126 КК України за ознаками «умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень».

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу ОСОБА_6 , який є особою молодого віку, раніше не судимий, неодружений, характеризується нейтрально, на обліку лікаря-нарколога не перебуває,перебував з 2011 по 2023 рік під наглядом у лікаря-психіатра з приводу: змішаного розладу шкільних навичок, не має на утриманні неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання.

За статтею 66 КК України, пом`якшуючими відповідальність обставинами, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, згідно із ст.67 КК України не встановлено.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення засуджених, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З урахуванням вищевикладеного, відповідно до статей 50, 65 КК України з метою виправлення ОСОБА_6 , а також запобігання скоєння нових кримінальних правопорушень, суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, вважає необхідним призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 126 КК України, яке, на думку суду, буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

Саме така міра покарання, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільною, достатньою для виправлення підсудного та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів справи встановлено, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов: не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України

Керуючись ст. 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винуватим у скоєнні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили не застосовувати.

Речовий доказ - CD-диск з відеофайлоами, які містять запис події кримінального провадження, залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/2539/25, провадження №1кп/210/518/25.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1