28.04.2025 Справа № 756/4228/25
Справа № 756/4228/25
№ 1-кп/756/1256/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 6 в місті Києві Оболонського районного суду міста Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 09.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000328 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Києві, громадянина України, розлученого, маючого середню технічну освіту, працюючого за цивільно-правовим договором у ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» на посаді прибиральника, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-02.06.1978 вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 190, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі;

-02.04.1981 вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 206, ст. 43 КК України (в редакції 1960 р.) до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

-28.08.1986 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-07.08.1991 вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 р.) до 4 років позбавлення волі;

-09.02.1998 вироком Старокиївського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 141, ч. 4 ст. 140, ст. 17, ч. 4 ст. 140, ч. 2 ст. 206, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-11.02.1999 вироком Харківського районного суду м. Києва за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 101, ч. 3 ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 12 років позбавлення волі;

-07.04.2008 вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;

-01.10.2013 вироком Сквирського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

-12.06.2015 вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

-27.10.2015 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі;

-20.04.2016 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі;

-31.10.2017 вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

-10.08.2020 вироком Сквирського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту,

-09.10.2023 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2024 року ч. 2 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання за вироком в частині призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння. Призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 н.м.д.г., що становить 850 гривень;

-02.02.2024 вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 200 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3000 н.м.д.г., що становить 51 000 гривень,

який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

УХВАЛИВ:

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2025 за № 0000328, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 09 лютого 2025 року, приблизно о 15 годині 55 хвилин, перебуваючи на шостому поверсі у приміщенні КНП «Київська міська клінічна лікарня № 8», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 8, ОСОБА_4 зайшов до палати № 611 в якій проходили лікування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Останні були відсутні у вказаній палаті.

ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy M35 5G», в корпусі темно - синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 8 215 гривень 82 копійок, який належить ОСОБА_8 та мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі рожевого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 вартістю 3 275 гривень 90 копійок, який належить ОСОБА_7 , після чого залишив приміщення палати.

В подальшому обвинувачений спустився на перший поверх та намагався покинути приміщення КНП «Київська міська клінічна лікарня № 8», але був зупинений працівниками охорони.

1.2. Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Прокурор ОСОБА_3 вважала, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України вчинено останнім, кваліфікацію органом досудового розслідування здійснено правильно, яку доведено в судовому засіданні наданими суду доказами, а тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 1 (один) місяць.

Крім того, зауважила, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, характеризується посередньо та вина обтяжується рецидивом.

2.2. Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, а також, зауважив, що цивільний позов не заявлено. Крім того, наголосив на вік обвинуваченого.

2.3. Потерпіла ОСОБА_6 повідомлялася належним чином про судові засідання. Однак, у судові засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зауважила, що цивільний позов заявляти не буде, майно повернуто.

2.4. Потерпіла ОСОБА_7 повідомлялася належним чином про судові засідання. Однак, у судові засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зауважила, що цивільний позов заявляти не буде, майно повернуто.

2.5. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорював викладені обвинувальному акту дату, місце, час та події, щиро розкаявся. Зазначив, що 09 лютого 2025 року перебував у КНП «Київська міська клінічна лікарня № 8», де зайшовши до палати № 611 та викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy M35 5G» та мобільний телефон марки «Samsung», після чого залишив приміщення палати.

В подальшому був зупинений працівниками охорони.

Також, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вибачився та розкаявся у скоєному.

3. Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, не оспорював обставин викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, також дослідженням документів, що характеризують особу обвинувачену. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд розцінює показання ОСОБА_4 як належні, допустимі та достатні докази його вини, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини кримінального правопорушення, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

4. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

4.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому каявся, вибачався. Крім того, обвинуваченим повернуто мобілінні телефони. На думку суду, щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором та захисником у судовому засіданні. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії обвинуваченого як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки), а отже є підставою для врахування таких дій як обставину, що пом`якшує покарання.

Крім того, потерпіла ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подалои заяви у яких зазначили, що жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не мають.

4.2. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

4.3. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

5.2. При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1,75 КК України, не встановлено.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

5.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, його вид та наслідки. Потерпілі цивільний позов не заявили. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який розлучений, на утримані не повнолітніх чи малолітніх осіб не має, є пенсіонером, має середню технічну освіту, офіційно працевлаштований за цивільно-правовим договором у ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» на посаді прибиральника, щиро розкаюється, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не одноразово судимий за злочини проти власності, громадський порядок не порушує.

Суд також бере до уваги і наведені в розділі 4 обставини, що пом`якшують покарання.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

5.3. Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести покарання в межах санкції 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, що можливо лише в умовах ізоляції останнього від суспільства.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, вчинений з прямим умислом, та наявність обставини, що пом`якшує та обтяжує відповідальність, а також, суд враховує похилий вік обвинуваченого, якому на час вчинення кримінального правопорушення виповнилося 66 років, суд призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`яти) років та 1 (одного) місяця.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 застосовано запробіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Отже, оскільки суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 , а також необхідності призначення покарання, зазначений запобіжний захід слід залишити без змін до набуття вироком законної сили.

6.2. Цивільний позов у межах даного кримінального провадження не заявлено.

6.3. Потерпілою у кримінальному провадженні визнано ОСОБА_6 .

6.4. Потерпілою у кримінальному провадженні визнано ОСОБА_7 .

6.5. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 444/25 від 14.02.2025 у розмірі 320 (триста двадцяти) гривень 00 копійок, відповідно до ст. 124 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

6.5. Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази:

-мобільний телефон марки «Samsung» рожевого кольору у чохлі червоного кольору та червоній сумці, ІМЕІ 1 НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 , з сім-картою НОМЕР_5 - вважати повернутим власниці ОСОБА_7

-мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі темно-синього кольору, серійний номер ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_6 - вважати повернутим власниці ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 374, 376, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили - залишити без зміни.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 09 лютого 2025 року до набрання вироком законної сили - виходячи з положення ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

Процесуальні витрати на проведення експертизи:

-№ 444/25 від 14.02.2025 у розмірі 320 (триста двадцяти) гривень 00 копійок, відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави.

Речові докази в кримінальному провадженні:

-мобільний телефон марки «Samsung» рожевого кольору у чохлі червоного кольору та червоній сумці, ІМЕІ 1 НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 , з сім-картою НОМЕР_5 - вважати повернутим власниці ОСОБА_7

-мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі темно-синього кольору, серійний номер ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_6 - вважати повернутим власниці ОСОБА_6 .

Матеріали кримінального провадження № 0000328 залишити при матеріалах справи № 756/4228/25, провадження № 1-кп/756/1256/25.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті 28 квітня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1