У Х В А Л А

іменем України

Справа № 126/2329/24

Провадження № 1-кс/126/536/2025

18 липня 2025 року м. Бершадь

Слідчий суддя Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

слідчої ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бершадь клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000427 від 09.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Старший слідчий СВ відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , строком на 60 діб.

Клопотання обгрунтоване тим, що що 09.09.2024 до відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення з Чечельницького селищного центру соціальних служб, про те, що протягом року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняє сексуальне насильство відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , вказане проявляється в торканні через одяг за груди та сідниці.

За даним фактом 09.09.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000427 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

16.07.2025 до ЧЧ ВП №1 ГРУП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт ст.слідчого СВ ВП №1 ГРУП ОСОБА_10 , про те, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000427 від 09.09.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, встановлено, що в періоди часу з листопада 2022 року по червень 2023 року, з травня 2024 року по серпень 2024 рік в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , проживаючи спільно з ОСОБА_11 , систематично і протягом тривалого часу, повторно вчиняв насильницькій дії сексуального характеру відносно малолітньої доньки його співмешканки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За даним фактом 16.07.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000226 за ознаками злочину, передбаченого ч. 6 ст. 153 КК України.

16.07.2025 постановою прокурора Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження №0000427 від 09.09.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України та матеріали кримінального провадження № 0000226 від 16.07.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч. 6 ст. 153 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження. Об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно реєстраційний номер №0000427.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в періоди часу з січня 2022 по квітень 2022 року, в АДРЕСА_1 , у подальшому, з жовтня 2022 року по червень 2023 року, під час тимчасового проживання за кордоном у Чеській Республіці, а також з травня 2024 по серпень 2024 року в АДРЕСА_1 , (більш точні дати та час слідством не встановлені), ОСОБА_5 , проживаючи спільно з ОСОБА_11 , систематично і протягом тривалого часу, за кожної можливості, відновлюючи свої злочинні дії, з використанням довіри та психологічного впливу, вчиняв насильницькій дії сексуального характеру відносно малолітньої доньки його співмешканки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наступних фактичних обставин.

Так, ОСОБА_5 в період часу з січня 2022 по квітень 2022 року (більш точні дата та час слідством не встановлені), знаходячись в АДРЕСА_1 , спільно проживаючи однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_8 , але не перебуваючи у шлюбі між собою, і фактично будучи особою, яка повинна займатись її вихованням, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер власних дій, маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 є малолітньою особою, якій не виповнилося 14 років, з метою задоволення власної статевої пристрасті, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітньої та сформувати у неї аморальні погляди, діючи всупереч загальноприйнятим моральним принципам, Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства та Закону України «Про охорону дитинства», якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, вчинив насильницькій дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 , без її добровільної згоди, а саме неодноразово торкався через одяг до інтимних частин тіла ОСОБА_8 , грудей, сідниць, живота, а також намагався доторкнутись до її статевих органів, поставивши під загрозу нормальний психологічний та соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_5 , не маючи наміру припиняти протиправну поведінку, продовжував реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, при першій можливості, а саме в період часу з жовтня 2022 року по червень 2023 року (більш точні дата та час слідством не встановлені), під час тимчасового проживання за кордоном у Чеській Республіці, проживаючи спільно, однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_8 , але не перебуваючи у шлюбі між собою, і фактично будучи особою, яка повинна займатись її вихованням, діючи умисно, протиправно, маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, усвідомлюючи власні дії, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 є малолітньою особою, якій не виповнилося 14 років, з метою задоволення власної статевої пристрасті, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітньої та сформувати у неї аморальні погляди, діючи всупереч загальноприйнятим моральним принципам, Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства та Закону України «Про охорону дитинства», якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, вчинив насильницькій дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 , без її добровільної згоди, а саме неодноразово торкався через одяг до інтимних частин тіла ОСОБА_8 , грудей, сідниць, живота, а також намагався доторкнутись до її статевих органів, поставивши під загрозу нормальний психологічний та соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_8 .

Надалі, у зв?язку з поверненням ОСОБА_8 в Україну, настала перерва у вчиненні злочинних дій, яка була зумовлена виключною відсутністю у ОСОБА_5 фізичного доступу до ОСОБА_8 , оскільки останній на той час перебував за кордоном. В подальшому, після повернення в Україну ОСОБА_5 продовжив реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, направленого на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, та в період часу з травня 2024 по серпень 2024 (більш точні дата та час слідством не встановлені), знаходячись в АДРЕСА_1 , спільно проживаючи однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_8 , але не перебуваючи у шлюбі між собою, і фактично будучи особою, яка повинна займатись її вихованням, діючи умисно, протиправно, маючи єдиний кримінально-протиправний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, усвідомлюючи власні дії, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 є малолітньою особою, якій не виповнилося 14 років, з метою задоволення власної статевої пристрасті, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітньої та сформувати у неї аморальні погляди, діючи всупереч загальноприйнятим моральним принципам, Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства та Закону України «Про охорону дитинства», якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, вчинив насильницькій дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 , без її добровільної згоди, а саме неодноразово торкався через одяг до інтимних частин тіла ОСОБА_8 , грудей, сідниць, живота, а також намагався доторкнутись до її статевих органів, поставивши під загрозу нормальний психологічний та соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, тобто вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинені щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Окрім того, в періоди часу з листопада 2022 року по червень 2023 року, під час тимчасового проживання за кордоном у Чеській Республіці, а також з травня 2024 року по серпень 2024 рік в АДРЕСА_1 , (більш точні дата та час слідством не встановлені), ОСОБА_5 , проживаючи спільно з ОСОБА_11 , систематично і протягом тривалого часу, за кожної можливості відновлюючи свої злочинні дії, з використанням довіри та психологічного впливу, вчиняв насильницькій дії сексуального характеру відносно малолітньої доньки його співмешканки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за наступних фактичних обставин.

Так, ОСОБА_5 , в період часу з листопада 2022 року по червень 2023 року (більш точні дата та час слідством не встановлені) під час тимчасового проживання за кордоном у Чеській Республіці, спільно, однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_9 , але не перебуваючи у шлюбі між собою, і фактично будучи особою, яка повинна займатись її вихованням, діючи умисно, повторно, протиправно, маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, усвідомлюючи власні дії, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є малолітньою особою, якій не виповнилося 14 років, з метою задоволення власної статевої пристрасті, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку малолітньої та сформувати у неї аморальні погляди, діючи всупереч загальноприйнятим моральним принципам, Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства та Закону України «Про охорону дитинства», якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, вчинив насильницькій дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 , без її добровільної згоди, а саме неодноразово торкався через одяг до інтимних частин тіла ОСОБА_9 , сідниць, а також стегон, а також намагався доторкнутись до її грудей, поставивши під загрозу нормальний психологічний та соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_9 .

Надалі, у зв?язку з поверненням ОСОБА_9 в Україну, настала перерва у вчинення злочинних дій, яка була зумовлена виключною відсутністю у ОСОБА_5 фізичного доступу до ОСОБА_9 , оскільки останній на той час перебував за кордоном. В подальшому, після повернення в Україну ОСОБА_5 продовжив реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, направленого на вчинення насильницькій дії сексуального характеру та в період часу з травня 2024 по серпень 2024 (більш точні дата та час слідством не встановлені), знаходячись в АДРЕСА_1 , спільно проживаючи однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_9 , але не перебуваючи у шлюбі між собою, і фактично будучи особою, яка повинна займатись її вихованням, діючи умисно, повторно протиправно, усвідомлюючи власні дії, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є неповнолітньою особою, з метою задоволення власної статевої пристрасті, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку неповнолітньої та сформувати у неї аморальні погляди, діючи всупереч загальноприйнятим моральним принципам, Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства та Закону України «Про охорону дитинства», якими кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність, захист гідності та найкраще забезпечення її інтересів, з сексуальних мотивів, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, вчинив насильницькій дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_9 , без її добровільної згоди, а саме неодноразово торкався через одяг до інтимних частин тіла ОСОБА_9 , сідниць, а також стегон, а також намагався доторкнутись до її грудей, поставивши під загрозу нормальний психологічний та соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 153 КК України, тобто вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинені щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, повторно.

17.07.2025 встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні злочину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Серби Кодимського району Одеської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, раніше не судимому,- повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 153 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

допитом малолітньої потерпілої ОСОБА_8 проведеного слідчим суддею в судовому засіданні в режимі відеоконференції у Центрі захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус);

психологічним висновком спеціаліста за результатами проведення допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , в ході якого встановлено, що потерпіла відтворює обставини, місце, події спосіб вчинення кримінального правопорушення, зазначає деталі що стались до вчинення кримінального правопорушення та після вчинення. Під час допиту психоемоційний стан характеризується тривожністю, невпевненістю та зростанням психоемоційної напруги; з метою уникнення повторної ретравматизації дитини, не рекомендовано потерпілій давати показання в суді;

допитом неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , проведеного слідчим суддею в судовому засіданні в режимі відеоконференції у Центрі захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус);

психологічним висновком спеціаліста за результатами проведення допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 в ході якого встановлено, що потерпіла відтворює обставини, місце, події спосіб вчинення кримінального правопорушення, зазначає деталі що стались до вчинення кримінального правопорушення та після вчинення. Під час допиту психоемоційний стан характеризується високим рівнем психоемоційної напруги; з метою уникнення повторної ретравматизації дитини, не рекомендовано потерпілій давати показання в суді;

допитом свідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що її молодша сестра ОСОБА_9 неодноразові говорила їй, що колишній співмешканець її матері ОСОБА_5 неодноразово чіпляється до неї, що проявляється в торканні за груди та сідниці, вказане відбувалось коли вони спільно проживали в Чехії, а також і в с-щі Чечельник;

допитом свідка ОСОБА_11 , а саме мати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яка вказала, що ОСОБА_5 вчиняв відносно неї домашнє насилля, про те, що останній вчиняв дії сексуального характеру вона дізналась від дітей, коли психолог повідомив про цей факт в поліцію.

допитом свідка практичного психолога Чечельницького селищного центру соціальних служб ОСОБА_14 , яка вказала, що під час психологічної консультації 28.07.2024 з ОСОБА_8 , остання повідомила, що до неї проявляє увагу вітчим ОСОБА_5 , поводиться вульгарно на одинці, намагається торкатися інтимних частин тіла.

допитом свідка ОСОБА_15 , яка повідомила про те, що ОСОБА_9 розповідала їй, що колишній співмешканець її матері, ОСОБА_5 торкався її через одяг за груди та сідниці;

допитом свідка ОСОБА_16 , яка повідомила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомляли їй, що ОСОБА_5 , вчиняє відносно них дії сексуального характеру, однак уже після того, як психолог звернулась з повідомленням в поліцію.

висновком експерта 33031/24-21 від 27.05.2025, відповідно до якого в поведінці ОСОБА_9 наявні психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення нею певних подій під час проведення допиту 26.09.2025;

висновком експерта 33031/24-21 від 27.05.2025, відповідно до якого в поведінці ОСОБА_9 наявні психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення нею певних подій під час проведення допиту 26.09.2025;

- іншими доказами в їх сукупності.

В ході проведення досудового розслідування виникла необхідність застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 , загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, суспільною небезпечністю діяння, яке він вчинив, а саме тим, що кримінальне провадження стосується прав дітей, відсутністю у нього постійного місця роботи, через, що він з метою уникнення відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 з метою зімни їх показів в подальшому. Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може залякувати дітей, схиляти до відмови від показань, чинити психологічний тиск на потерпілих та їхню матір, з метою уникнення відповідальності.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - так як ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме намагатися незаконно перетнути кордон, з метою уникнення покарання,

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_5 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, в їх числі тяжкі, умисні, злочини, на шлях виправлення не став та відносно нього на розгляді суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ст.126-1 КК України. Окрім того, з огляду на девіантну сексуальну поведінку, спрямовану проти дітей, існує реальна загроза повторного вчинення аналогічних або інших сексуальних злочинів щодо потерпілих чи інших дітей.

З огляду на особливу тяжкість інкримінованого злочину, реальну загрозу для потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , наявність усіх наведених ризиків, застосування будь-якого іншого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , безпеки потерпілих та свідків, а також належного проведення досудового розслідування.

Звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_17 слідчим на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 153 КК України, репутацію підозрюваного, відсутність постійного доходу, місця роботи, вчинення злочину в умовах воєнного стану, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні слідча ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, оскільки не вчиняв злочину в якому його підозрюють, до 27 травня 2025 року продовжував проживати з ОСОБА_11 однією сім`єю. Просив обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти застосування до її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки оголошена ОСОБА_5 підозра є необгрунтована, а ризики на які посилається досудове розслідування не доведенні. ОСОБА_5 будучи знятим з військового обліку та маючи можливість перетину кордону, з часу внесення відомостей до ЄРДР про дане кримінальне правопорушення, за кордон не виїхав, до 27 травня 2025 року продовжував проживати з матір`ю потерпілих ОСОБА_11 , не впливав на потерпілих та їх матір, жодним чином не перешкоджав досудовому розслідуванню. Будучи обвинувачем в іншому кримінальному провадженні, де його обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, жодного разу умови запобіжного заходу не порушив. Якщо ж слідчий суддя дійде висновку про необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні, просила застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали поданого клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.3 та п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. Обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

У частині 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

В обґрунтування заявленого клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину за які йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а саме незаконно перетнути кордон; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно положень ч.1 та ч.2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, з матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.4,6 ст.153 КК України, які відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

17.07.2025 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,6 ст. 153 КК України

Проте, підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Оцінюючи доводи прокурора та слідчого про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий суддя констатує, що прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діянь, в яких підозрюється ОСОБА_5 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, та приходить до висновку, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.

При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4, ч.6 ст. 153 КК України, за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_5 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого відділення Відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, а також до органів прокуратури Гайсинського району та в суд в період досудового розслідування та судового провадження за першою вимогою; 2) не залишати місце постійного проживання - будинок в АДРЕСА_3 , в період часу з 22:00 год. до 06.00 год. без дозволу слідчого, прокурора, або суду; 3) здати, при наявності, на зберігання до ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області особисті документи, які дають право виїзду з України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 153 КК України - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серби Кодимського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за місцем проживання: АДРЕСА_3 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого відділення Відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, а також до органів прокуратури Гайсинського району та в суд в період досудового розслідування та судового розгляду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання - будинок в АДРЕСА_3 , в період часу з 22:00 год. до 06.00 год. без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) здати, при наявності, на зберігання до ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області особисті документи, які дають право виїзду з України.

Надати можливість працівникам органу поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_5 з`являтися в його житло із вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали доручити ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - до 17.09.2025 року включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1