Провадження № 1-кс/344/5452/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №0000380 від 13.07.2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП України в Івано-Франківській області від 28 липня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000380 від 13.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування скарги посилався на неповноту обсягу проведених слідчою у кримінальному провадженні №0000380 слідчих та процесуальних дій, передчасність та безпідставність висновку про закриття кримінального провадження.

Скаржником подано заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор на адресу суду направила заяву про розгляд скарги без її участі, просила в задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що ще не сплив строк на можливість скасування прокурором постанови про закриття кримінального провадження. На адресу суду надала матеріали кримінального провадження №0000380 від 13.07.2025 року.

Проаналізувавши викладені у скарзі пояснення скаржника, прокурора, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись зі змістом постанови про закриття кримінального провадження, а також матеріалами кримінального провадження №0000380 від 13.07.2025 року, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, та, передусім, враховуючи закріплені статтею 2 КПК України завдання кримінального судочинства, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що відділом дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000380 від 13.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за заявою громадянки ОСОБА_4 , відповідно до якої 11.07.2025 року близько 22:00 год., перебуваючи неподалік магазину «Продукти» за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Сорохтея, 35А, у неї виник словесний конфлікт з невідомою особою жіночої статі, як на грунті раптово виниклих неприязних відносин заподіяла їй тілесні ушкодження.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Постановою дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП України в Івано-Франківській області від 28 липня 2025 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження №0000380 від 13.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Правовою підставою закриття кримінального провадження зазначено п.п. 2 ч.1 ст.284 КПКУкраїни.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, ОСОБА_4 в особі свого представника звернулася до слідчого судді з даною скаргою про скасування цієї постанови.

Так, як вбачається зі змісту резолютивної частини оскаржуваної постанови, підставою для закриття кримінального провадження став висновок слідчої про те, що « ОСОБА_5 заподіяла потерпілій ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянці правого колінного суглоба, яке згідно висновку експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень з необережності, яка полягала у виді кримінально протиправної недбалості, оскільки, поваливши потерпілу на землю, ОСОБА_5 не передбачала можливості настанні суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, а саме того, що від поштовху потерпіла може впасти і вдаритися об асфальтне покриття та отримати тілесні ушкодження, хоча повинна була і могла це передбачити. Закон України не передбачає відповідальності за необережне спричинення легких тілесних ушкоджень».

Такий висновок слідчої ґрунтується на тому, що у кримінальному провадженні не виявлено фактів, які вказували б на наявність складу кримінального правопорушення.

Вищевказаний висновок слідчої не може вважатися обґрунтованим та послідовним.

Як зазначено Вищим антикорупційним судом в ухвалі від 02 листопада 2023 року у справі № 991/9403/23 «… з метою виконання завдань кримінального провадження та дотримання загальних засад його здійснення, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, а саме здійснення всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у їх сукупності».

У іншій справі за №991/10650/23 в ухвалі від 18 грудня 2023 року Вищим антикорупційним судом зазначено наступне:

«26. Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що однією з підстав для закриття кримінального провадження є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

27. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

28. Водночас, за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

29. Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

30. Частиною 1 ст. 94 КПК України передбачено, що, зокрема, слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

31. Отже, вищенаведені положення кримінального процесуального законодавства передбачають, що рішення про закриття кримінального провадження може бути прийнято лише у результаті проведення ефективного, повного та всебічного досудового розслідування. Досудове розслідування може вважатись всебічним та повним лише, якщо під час його проведення слідством було об`єктивно встановлено всі обставини справи, проведено всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії для встановлення таких обставин, надану належну правову оцінку встановленим фактам та на підставі положень закону і фактичних даних прийнято процесуальне рішення».

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000380 від 13.07.2025 року слідчим не виконано завдань кримінального провадження.

Фактично слідчим суддею встановлено, що після внесення відомостей до ЄРДР 13.07.2025 року та початку досудового розслідування, слідчим було вчинено наступні дії:

вручено ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого;

допитано ОСОБА_4 в статусі потерпілого;

призначено судово-медичну експертизу ОСОБА_4 ;

долучено до кримінального провадження висновок експерта та документи з медичних закладів;

долучено до кримінального провадження відеозапис з камер спостереження з магазину «Продукти» по вул. Сорохтея, 35А в м. Івано-Франківську;

складено протокол огляду відеозапису;

допитано в статусі свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

вчинено дії щодо встановлення адреси реєстрації, соціальних зв`язків, майнового стану ОСОБА_5 та отримано відповідну інформацію.

Відтак, вчинивши вище перелічені слідчі та процесуальні дії, слідчою прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

При цьому, згідно з пунктом 2 ч. 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо:

2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Висновок слідчої про відсутність у діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України ґрунтується на тому, що ОСОБА_5 заподіяла потерпілій ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянці правого колінного суглоба, яке згідно висновку експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень з необережності, яка полягала у виді кримінально протиправної недбалості, оскільки, поваливши потерпілу на землю, ОСОБА_5 не передбачала можливості настанні суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, а саме того, що від поштовху потерпіла може впасти і вдаритися об асфальтне покриття та отримати тілесні ушкодження, хоча повинна була і могла це передбачити. Закон України не передбачає відповідальності за необережне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Разом з тим, слідчий суддя наголошує на тому, що допит самої ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження дізнавачем чи прокурором не проводився, відповідний протокол допиту в матеріалах кримінального провадження відсутній.

Причини не проведення такої слідчої дії в оскаржуваній постанові не зазначено.

А тому фактично дізнавачем перебрано на себе функцію представника ОСОБА_5 , що жодним чином не відповідає завданням кримінального провадження.

Без допиту особи, на яку вказує потерпіла, як ту, якою завдано відповідні тілесні ушкодження, кримінальне провадження не може вважатися таким, у якому досягнуто його завдання.

Отже, на думку слідчого судді, у оскаржуваній постанові від 28 липня 2025 року про закриття кримінального провадження не обґрунтовано належних підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 125 КК України; при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження дізнавачем не наведено всіх фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та які спростовують покликання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин даного провадження.

Враховуючи вимоги статті 2 та частини 2 статті 9 КПК України висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасним та не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою та мотивованою.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Стосовно посилання прокурора в поданій слідчому судді заяві на не закінчення 20-денного строку на самостійне скасування прокурором оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, як на підставу відмови в задоволенні скарги, слідчий суддя зауважує на тому, що чинний КПК України такої підстави не передбачає.

До часу розгляду та вирішення даної скарги у прокурора було достатньо часу для вирішення відповідного питання. Постанови прокурора про скасування оскаржуваної постанови дізнавача до суду не надходило.

Частиною 2 статті 301 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги та наявність підстав для її задоволення.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №0000380 від 13.07.2025 року, - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП України в Івано-Франківській області від 28 липня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000380 від 13.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде складено та підписано 18.08.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1