У Х В А Л А

Іменем Українии

07.08.2025 року суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання про зняття арешту та повернення конфіскованих речей поданої у кримінальному провадженні №0000844 від 29.09.2023 (судова справа 465/10368/23) , відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України,

Сторона обвинувачення: прокурорка Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3

Потерпіла: ОСОБА_4

Представник потерпілої - адвокатка ОСОБА_5

встановив:

У провадження суду надійшло чергове клопотання засудженого ОСОБА_2 про повернення арештованого особистого майна у судовій справі № 465/10368/23 (кримінальному провадженні №0000844 від 29.09.2023 року).

Як вбачається із Протоколу та Звіту передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.08.2025, заява адресована судді ОСОБА_1 та передана як складу суду, що розглядав та прийняв рішення у судовій справі № 465/10368/23.

Встановлено, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 16.12.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України та призначено покарання у вигляді 2 ( двох ) років обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України, засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в 1 ( один ) рік.

Згідно з вимогами ст.76 КК України, покладено на засудженого ОСОБА_2 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто із засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 6914 (шість тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн.. 20 коп. та моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) грн.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн..

Стягнуто із засудженого ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді вартості експертизи в розмірі 2629 (дві тисячі шістсот двадцять дев`ять) грн.

Вирішено питання речових доказів, і зокрема в частині мобільного телефону марки «Iphone» моделі «11Рго» імеі1: НОМЕР_1 імеі2: НОМЕР_2 , номер мобільного телефону НОМЕР_3 , а саме, - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_2 з правом розпоряджатися на власний розсуд.

Крім того, питання речових доказів частково було вирішено в ході судового розгляду обвинувального акта де за результатами, частина майна, що було вилучено у ОСОБА_2 в ході обшуку, повернута йому та власнику, що підтверджується журналом судових засідань та відповідними розписками.

Вказаний вирок був предметом апеляційної перевірки за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

За результатами апеляційного розгляду вирок, в частині вирішення речових доказів, змінено Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10.03.2025 відповідно до якої постановлено: "... речовий доказ - мобільний телефон марки «Iphone» моделі «11Рго» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 ІМЕІ - 2: НОМЕР_2 , конфіскувати в дохід держави".

В касаційному порядку вирок не оскаржувався та набрав законної сили.

26 травня 2025 засуджений ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про повернення арештованого особистого майна по справі № 465/10368/23, разом з тим, якого саме майна, у клопотанні не зазначив.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.06.2025 клопотання засудженого ОСОБА_2 залишено без задоволення, заявнику роз`яснено право апеляційного оскарження рішення суду. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Не оскаржуючи ухвалу суду в апеляційному порядку, засуджений ОСОБА_2 04.08.2025 повторно звернувся із клопотанням про скасування арешту майна і повернення конфіскованих речей. При цьому заявник в черговий раз не зазначив якого саме майна та речей. Проте з аналізу матеріалів кримінального провадження та змісту вироку, є очевидним, що мається на увазі мобільний телефон, який конфісковано за рішенням апеляційного суду.

Частиною 5 ст. 534 КПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно змісту цієї ж нормии Закону, тобто ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Частина 5 ст. 539 КПК України, не вимагає обов`язкової участі заявника та інших учасників судового провадження, належним чином повідомлених про час і місце розгляду клопотання, в судовому засіданні, тому суд уважає за можливе розглянути клопотання про скасування арешту за відсутності прокурора та інших учасників судового провадження.

Зважаючи на те, що клопотання розглядається суддею одноособово, без участі учасників процесу, застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження судом не здійснювалося виходячи з приписів ч. 4 ст. 107 КПК України.

Розглянувши чергове клопотання засудженого, дослідивши матеріали судового провадження та зважаючи на прийняті судом рішення, у тому числі й апеляційним судом щодо речових доказів, суд приходить до переконання, що клопотання є безпідставним.

Безпідставність клопотання полягає у відсутності переліку майна, з якого засуджений нібито хоче зняти арешт накладений слідчим суддею та його повернення.

Суд констатує факт, що в ході судового розгляду обвинувального акту щодо засудженого ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 301 КК України, суд першої інстанції вирішив долю всіх речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а конфіскація телефону відбулася за рішенням апеляційного суду.

Конфісковане майно поверненню не підлягає, а відтак, клопотання є безпідставним.

На підставі наведеного, керуючись статтями 100, 369,372, 537 та 539 КПК України, -

постановив:

Чергове клопотання засудженого ОСОБА_2 про зняття арешту та повернення йому конфіскованих речей у судовій справі № 465/10368/23 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з часу її постановлення.

Суддя ОСОБА_1