КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з вироком суду, 07 березня 2023 року приблизно о 23 годині 00 за адресою: АДРЕСА_3 під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 періодично виникав словесний конфлікт під час якого вони вийшли вийшли на вулицю перед будинком за вищевказаною адресою для продовження з`ясування неприязних відносин наодинці.

У подальшому, 08 березня 2023 року близько 01 години 30 хвилин на вулиці біля будинку АДРЕСА_3 між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 почалась бійка, в ході якої ОСОБА_6 повалив потерпілого ОСОБА_9 на асфальт.

У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 , реалізуючи який та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи настання тяжких наслідків, ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці наявний у нього ніж, наніс один удар ОСОБА_9 в область задньої поверхні грудної клітки ліворуч по лопатковій лінії останнього.

Після чого ОСОБА_6 викинув ножа та з місця кримінального правопорушення зник, а потерпілого ОСОБА_9 з отриманими тілесними ушкодженнями госпіталізовано до КМКЛ ШМД.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 виявлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана на задній поверхні грудної клітки ліворуч по лопатковій лінії, з явищами гемопневмотораксу, що за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України скасувати в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, в решті вирок залишити без змін.

Не спорюючи обставин вчинення кримінального правопорушення, визнаних судом доведеними, та кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор вказує на те, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням кримінального закону, який не підлягав застосуванню відносно ОСОБА_6 , що в свою чергу потягло за собою призначення покарання, що є несправедливим через м`якість та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Прокурор вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 судом фактично не враховано конкретні обставини по справі та тяжкість злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Окрім того, дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 не дозволяли суду зробити обґрунтоване припущення, що призначення покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільнення обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.

В апеляції зазначається, що ОСОБА_6 цілеспрямовано вчинив тяжке кримінальне правопорушення, що свідчить про суспільну небезпечність вчиненого, оскільки спричинено шкоду здоров`ю людини.

Встановлені судом обставини свідчать про антисоціальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та неможливість виправлення обвинуваченого без застосування до нього реальної міри покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України в апеляційній скарзі прокурора не заперечуються.

Також в апеляції прокурора не заперечуються висновки суду щодо виду та розміру покарання, призначеного ОСОБА_6 , оскільки апелянт прохає апеляційну інстанцію призначити обвинуваченому таке ж покарання, яке було призначено судом першої інстанції.

Оскільки, прокурор не просить суд апеляційної інстанції призначити обвинуваченому більш суворе за видом та розміром покарання, ніж призначив суд першої інстанції, то колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання, а апеляційні вимоги щодо скасування вироку в частині призначення покарання не можуть бути задоволені.

Приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає до скасування у частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Так, обґрунтовуючи висновок про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд вказав, що враховує обставини кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого.

При цьому суд не вказав конкретні обставини кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, які давали підстави для висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Разом з тим, поза увагою суду залишились обставини, за яких ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, цілеспрямовано завдавши потерпілому удар ножем у грудну клітку.

Згідно з даними щодо характеристики особи обвинувачений ОСОБА_6 є не судимим в силу вимог ст. 89 КК України, проте дані про погашені судимості дають підстави для висновку щодо особи обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення різних видів злочинів з призначенням покарання у виді позбавлення волі, яке відбував реально, а також зі застосуванням вимог ст. 75 КК України.

За таких обставин, у суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не було підстав для висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_6 без відбування покарання у виді позбавлення волі, тому вирок суду в частині застосування ст. 75 КК України підлягає до скасування з постановленням апеляційним судом нового вироку, за яким засуджений має відбувати реально призначене йому за вироком суду першої інстанції покарання.

Оскільки рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованим та не відповідає вимогам вказаної статті, то вирок суду в частині звільнення від відбування покарання та застосування вимог ст. 76 КК України підлягає до скасування.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.

Отже, вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 підлягає до скасування в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з постановленням апеляційним судом свого вироку, за яким ОСОБА_6 має відбувати покарання у виді позбавлення волі, призначене вироком суду першої інстанції, та у зв`язку з цим до скасування підлягає рішення щодо обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та застосування вимог ст. 76 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

В решті вирок залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок суду апеляційної інстанції може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії вироку.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 755/5347/23

Провадження № 11-кп/824/694/2025

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Доповідач ОСОБА_1