КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2763/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000269 від 29.03.2022 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 8 ст. 111-1, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 110-2, ч. 7 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

за участю:

представника власника майна ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000269 від 29.03.2022 року, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 8 ст. 111-1, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 110-2, ч. 7 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Накладено арешт на віртуальні активи, заборонивши користуватися і розпоряджатися ними у будь-який спосіб, та заблоковано увесь функціонал, на акаунтах, що зареєстровані на криптовалютній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме компанії « ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої відповідно до законодавства Республіки Сейшельські острови з реєстраційним номером НОМЕР_1 і адресою АДРЕСА_1 » з наступними ідентифікаторами: USER ID НОМЕР_19; USER ID НОМЕР_20.

Роз`яснено підозрюваному, обвинуваченому, їх захисникам, законним представникам, іншим власникам або володільцям майна, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник власника майна ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2025 року про арешт майна та винести нову ухвалу, якою відмовити у клопотанні прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у частині арешту віртуальних активів акаунту на криптовалютній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме компанії « ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої відповідно до законодавства Республіки Сейшельські острови з реєстраційним номером 238045 і адресою АДРЕСА_1 » з наступними ідентифікаторами: USER ID НОМЕР_20.

В інший частині ухвалу скаржник просив залишити без змін.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, такою, що винесена без достатніх підстав, а тому має бути скасована.

В апеляційній скарзі представник посилається на те, що слідчим суддею, всупереч вимогам ч. 2 ст. 173 КПК України, не враховані всі вимоги даної статті, та допущено невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає про те, що ОСОБА_6 чи його представник не приймали участі в розгляді клопотання прокурора про накладення арешту, а тому вони не мали можливості ознайомитись із достовірністю наданих документів стороною обвинувачення та надати свої докази щодо відсутності підстав для накладення арешту.

Апелянт посилається на те, що ОСОБА_11 не співпрацює з жодною компанією країни - агресора.

Доказами, на яких ґрунтується клопотання прокурора та які суд прийняв до уваги, є показання свідка ОСОБА_12 , в яких він зізнався, що грав в казино та переводив свої кошти на рахунок компанії 1хbеt.

Апелянт вказує на те, що прокурор надає номери 2 хеш операцій, які нібито пішли на рахунок компанії 1хbеt, та жодного доказу що рахунок, на який зайшли кошти за цими операціями, належить компанії ІНФОРМАЦІЯ_3 надано не було.

Також прокурор зазначає, що кошти за цими хеш номерами (операціями) надійшли на рахунок НОМЕР_21, а далі вони були перераховані на рахунок НОМЕР_2 - але знову ж таки, жодного доказу, що ці 2 рахунки належать компанії 1хbet чи іншим компаніям, які зареєстровані в країні-агресорі, немає.

В подальшому прокурор вказує, що з гаманця:

- НОМЕР_2 , який належить невідомо кому, здійснювалися транзакції на гаманець:

- НОМЕР_3, який належить ОСОБА_13 , прокурор вказує, що було здійснено 122 транзакції.

Представник власника майна звертає увагу на те, що прокурор не дає жодного доказу, який би підтвердив належність гаманця:

- НОМЕР_2 компанії чи особі країни-агресора.

- що активи, які зберігаються на електронному гаманці НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_13 , є легалізацією якихось злочинних активів.

- доказів, що ОСОБА_11 надсилав чи отримував на свій гаманець активи, які б надсилалися компаніями країни-агресора.

Адвокат стверджує, що у вищезгаданому кримінальному провадженні ОСОБА_11 не має жодного процесуального статусу, а також відсутні будь-які обгрунтування щодо вчинення заявником кримінального правопорушення.

Такі обмеження не є співрозмірними, так як накладення арешту це втручання в особисте життя і діяльність ОСОБА_6 .

Оцінюючи розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом, і завданням цього кримінального провадження, заявник вважає, що у даному випадку необхідно скасувати арешт акаунту з ідентифікатором USER ID НОМЕР_20, так як мають місце ознаки свавільного втручання у мирне володіння майном.

Втручання є свавільним, тому що заявник взагалі не фігурує в процесуальних документах даного кримінального провадження, але незважаючи на це, без жодного доказу протиправних дій заявника, на акаунт все одно було накладено арешт.

В судове засідання прокурор та власник майна не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання їх повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора та власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року оскаржена представником ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 лише у частині арешту віртуальних активів акаунту на криптовалютній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме компанії « ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої відповідно до законодавства Республіки Сейшельські острови з реєстраційним номером НОМЕР_1 і адресою АДРЕСА_1 » з наступними ідентифікаторами: USER ID НОМЕР_20, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді в частині питання оцінки законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000269 від 29.03.2022 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 8 ст. 111-1, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 110-2, ч. 7 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

05.03.2025 року (клопотання датоване 20.02.2025 року) прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000269 від 29.03.2022 року, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 8 ст. 111-1, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 110-2, ч. 7 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Обгрунтовуючи клопотання, прокурор посилався на те, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що громадяни України, зорганізувались з метою здійснення господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, окрім цього вчиняють умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора.

Встановлено, що вказаними особами на території України, за допомогою підконтрольних веб-ресурсів, груп/акаунтів у соціально орієнтованих мережах «Facebook» та «Instagram», каналах/акаунтах в месенджері «Telegram», таргетованої реклами та іншими способами, розміщуються рекламні повідомлення із посиланням на азартні ігри в електронних (віртуальних) казино, букмекерські контори, фіктивні бінарні опціони, крипто-інвестиційні проєкти та інше, бенефіціарними власниками яких являються громадяни російської федерації, зокрема « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_6 » тощо. В свою чергу, представники вказаних комерційних структур, резидентів російської федерації, здійснюють оплату вищевказаним особам за залучення останніми нових клієнтів у розмірі, еквівалентному їх кількості та «якості» (розміру внесених ставок та об`єму коштів, розміщених на депозитах зазначених інтернет платформ).

На теперішній час, з метою документування протиправної діяльності виявлено ряд веб ресурсів, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_28, ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ieep- ІНФОРМАЦІЯ_13 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ІНФОРМАЦІЯ_17 .top, ІНФОРМАЦІЯ_18 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , у ході огляду яких встановлено, що дані ресурси являються онлайн-казино та на яких наявна можливість грати у азартні ігри. Відповідно до реєстру КРАІЛ веб ресурс із вказаними доменними іменами відсутні серед списку суб`єктів господарювання, у яких є ліцензія на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор казино у мережі Інтернет.

Проведеним оглядом вказаних вище веб ресурсів встановлено, що серед методів поповнення депозиту облікових записів вище згаданих онлайн казино є ІНФОРМАЦІЯ_1 , який передбачає стягнення грошових коштів із облікового запису користувача ІНФОРМАЦІЯ_1 на обліковий запис фінансової платіжної системи, зареєстрованої на криптобіржі Binance, та яка здійснює процесінг онлайн казино.

Також, на теперішній час встановлено ордери, за якими здійснювалось поповнення депозитів вище згаданих онлайн казино, зокрема:

ІНФОРМАЦІЯ_28 - ордер на депозит НОМЕР_22;

ІНФОРМАЦІЯ_7 - ордер на депозит НОМЕР_23;

ІНФОРМАЦІЯ_8 - ордер на депозит НОМЕР_24, ордер на вивід НОМЕР_25;

ІНФОРМАЦІЯ_9 - ордери на депозит НОМЕР_26, НОМЕР_27;

ІНФОРМАЦІЯ_10 - ордери на депозит - НОМЕР_28, НОМЕР_29, ордер на вивід - НОМЕР_30;

ІНФОРМАЦІЯ_11 - ордер на депозит НОМЕР_33;

ІНФОРМАЦІЯ_12 - ордер на депозит НОМЕР_31, ордер на вивід НОМЕР_32;

ІНФОРМАЦІЯ_13 - ордер на депозит НОМЕР_34;

ІНФОРМАЦІЯ_14 - ордер на депозит НОМЕР_35;

ІНФОРМАЦІЯ_15 - ордер на депозит НОМЕР_36;

ІНФОРМАЦІЯ_16 - ордер на депозит НОМЕР_37;

ІНФОРМАЦІЯ_29 - ордер на депозит НОМЕР_38, ордер на вивід НОМЕР_39;

ІНФОРМАЦІЯ_18 - ордер на депозит НОМЕР_40;

ІНФОРМАЦІЯ_19 - ордер на депозит НОМЕР_41;

ІНФОРМАЦІЯ_20 - ордер на депозит НОМЕР_42, ордер на вивід НОМЕР_43;

ІНФОРМАЦІЯ_21 - ордер на депозит НОМЕР_4 ;

Окрім того у ході відслідковування руху віртуальних активів за допомогою аналітичного інструменту «chainalysis» виявлено кластер гаманців, які належать платіжній системі ІНФОРМАЦІЯ_22 , який віднесений до категорії Gambling (ігорний бізнес). Зокрема встановлено значні виводу активів на депозитні гаманці криптобіржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме:

НОМЕР_44

? НОМЕР_5 ;

НОМЕР_45;

? НОМЕР_6 ;

? НОМЕР_7 ;

? НОМЕР_8 ;

? НОМЕР_9 ;

? НОМЕР_10 ;

? НОМЕР_11 ;

? НОМЕР_12 ;

? НОМЕР_13 ;

? НОМЕР_14 ;

? НОМЕР_15 .

У зв`язку із вищевикладеним, оскільки інформація щодо отримувачів активів відповідно до ордерів, власників депозитних гаманців перебувають у володінні системи « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка фактично була компанією « ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою відповідно до законодавства Республіки Сейшельські острови з реєстраційним номером НОМЕР_1 і адресою АДРЕСА_1 », на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва отримано тимчасовий доступ до відомостей, які перебувають у володінні зазначеної компанії.

28 листопада 2024 року отримано відомості від компанії « ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої відповідно до законодавства Республіки Сейшельські острови з реєстраційним номером 238045 і адресою АДРЕСА_1 » щодо виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_14 від 04.09.2024 року (справа №757/36382/24-к).

За результатом огляду наданої інформації, встановлено, що відповідно до руху активів по криптогаманцям наявні відомості щодо значної кількості транзакцій, що повязані із фактичним внесенням криптовалюти гравців при грі у азартні ігри на веб ресурсі ІНФОРМАЦІЯ_23 .

Зазначене вище також підтверджується інформацією, вилученою у сервісі ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ордерів на депозит, а саме їх віднесення до веб ресурсу азартних ігор ІНФОРМАЦІЯ_24 ІНФОРМАЦІЯ_25

Під час досудового розслідування допитано у якості свідка громадянина України ОСОБА_15 , який повідомив, що періодично грає в азартні ігри, зокрема казино. При цьому, останнім виявлено в інтернет мережі рекламу онлайн казино 1xbet. У подальшому, останнім перераховано кошти на криптовалютний гаманець онлайн казино 1xbet за хеш операціями НОМЕР_46 та НОМЕР_47.

Діяльність онйлан казино 1xbet на території України заборонено.

На теперішній час, за результатом слідчих дій встановлено, що кошти, які перераховані за хеш операціями НОМЕР_46 та НОМЕР_47 надійшли на криптовалютний гаманець НОМЕР_16 , із якого були перераховані на НОМЕР_48.

При аналізі криптовалютного рахунку НОМЕР_48 встановлено, що частина коштів із нього перераховується на електронний гаманець НОМЕР_17 , який належить ОСОБА_16 , яка є громадянкою російської федерації, у кількості 190 транзакцій та на електронний гаманець НОМЕР_18 ОСОБА_6 , який є громадянином України у кількості 122 транзакції.

Фактично встановлено, що криптовалютні гаманці відносяться до біржі ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_26 авторизований за UserId НОМЕР_20.

- ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_27 авторизована за UserId НОМЕР_19.

Відомості, викладені у даному клопотанні, підтверджуються доказами, отриманими під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження, у тому числі протоколами допитів свідків, потерпілих, а також матеріалами, зібраними оперативними підрозділами в ході виконання доручень слідчих.

Таким чином, у ході досудового слідства у кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів та встановлені вагомі обставини, які свідчать, що вищезазначені акаунти та віртуальні активи, що розміщені на криптогаманцях використовувались для вчинення розслідуваного кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 27.02.2025 року речовими доказами у кримінальному провадженні визнано наступне: віртуальні активи, що зберігаються на акаунтах, що зареєстровані на криптовалютній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме компанії « ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої відповідно до законодавства Республіки Сейшельські острови з реєстраційним номером НОМЕР_1 і адресою АДРЕСА_1 » з ідентифікаторами: USER ID НОМЕР_19 ; USER ID НОМЕР_20, оскільки вказаний акаунт є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігає відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; віртуальні активи, які знаходяться на криптовалютних гаманцях, є предметом легалізації коштів, які отримані кримінально протиправним шляхом.

У клопотанні прокурор зазначив, що метою арешту віртуальних рахунків, які знаходяться на криптовалютних гаманцях, є забезпечення збереження речових доказів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки вони перебувають у розпорядженні осіб, причетних до вчинення розслідуваного кримінального правопорушення та існує реальна загроза їх переховування від слідства з метою унеможливлення встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000269 від 29.03.2022 року, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 8 ст. 111-1, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 110-2, ч. 7 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Накладено арешт на віртуальні активи, заборонивши користуватися і розпоряджатися ними у будь-який спосіб та заблоковано увесь функціонал, на акаунтах, що зареєстровані на криптовалютній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме компанії « ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої відповідно до законодавства Республіки Сейшельські острови з реєстраційним номером НОМЕР_1 і адресою АДРЕСА_1 » з наступними ідентифікаторами: USER ID НОМЕР_19; USER ID НОМЕР_20.

Задовольняючи дане клопотання, подане в межах кримінального провадження № 0000269 від 29.03.2022 року, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

На переконання колегії суддів, задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки вказане майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 27.02.2025 року.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на віртуальні активи, із забороною користуватися і розпоряджатися ними у будь-який спосіб та блокуванням усього функціоналу на акаунті, що зареєстрований на криптовалютній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме компанії « ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої відповідно до законодавства Республіки Сейшельські острови з реєстраційним номером НОМЕР_1 і адресою АДРЕСА_1 » з наступним ідентифікатором: USER ID НОМЕР_20, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000269 від 29.03.2022 року, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання прокурора з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на віртуальні активи, із забороною користуватися і розпоряджатися ними у будь-який спосіб та блокуванням усього функціоналу, на акаунті, що зареєстрований на криптовалютній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме компанії « ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої відповідно до законодавства Республіки Сейшельські острови з реєстраційним номером НОМЕР_1 і адресою АДРЕСА_1 » з наступним ідентифікатором: USER ID НОМЕР_20, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане чи знищене.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на віртуальні активи на акаунтах, що зареєстровані на криптовалютній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 »(User ID НОМЕР_20), врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Беззаперечних доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 8 ст. 111-1, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 110-2, ч. 7 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку про те, що майно, а саме віртуальні активи на акаунті, що зареєстрований на криптовалютній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме компанії « ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої відповідно до законодавства Республіки Сейшельські острови з реєстраційним номером НОМЕР_1 і адресою АДРЕСА_1 » з ідентифікатором: USER ID НОМЕР_20 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно та віртуальні активи, що розміщені на крипто гаманцях, могло використовувались для вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, а також, воно може мати суттєве значення для розслідування даного кримінального провадження і прийняття процесуального рішення в ньому, що згідно ч. 3 ст.170 КПК України дає підстави для його арешту, як речового доказу, з метою збереження.

Таким чином доводи апеляційної скарги про невідповідність арештованого майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, не дослідив та не взяв до уваги ту обставину, що покази свідка та інші докази, на які сторона обвинувачення посилається у даному кримінальному провадженні, не можуть вважатися належними, є передчасними та такими, що не є предметом оцінки слідчого судді під час розгляду клопотання про арешт майна.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Досудове розслідування на даний час ще триває і ці обставини також підлягають перевірці при його проведенні, тому в такому випадку, вбачається за можливе застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Твердження апелянта про те, що наявність постанови слідчого від 27.02.2025 року про визнання майна речовими доказами, не свідчить про відповідність вказаного майна визначеним ст. 98 КПК України критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для арешту цього майна, колегія суддів не бере до уваги, позаяк ці доводи обґрунтованості висновків слідчого судді про задоволення клопотання прокурора про арешт майна не спростовують, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Прокурором при розгляді клопотання було доведено, що майно відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, та є речовим доказом, оскільки може бути знаряддям чи предметом вчинення кримінальних правопорушень, відтак, висновок слідчого судді про накладення арешту на дане майно відповідає вимогам кримінального процесуального закону та прав ОСОБА_6 , як власника арештованого майна, не порушує.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, твердження апелянта про непричетність ОСОБА_6 до кримінальних правопорушень та про те, що він не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Не спростовують висновків слідчого судді і доводи апеляційної скарги про неспівмірність обмеження прав власника майна завданням кримінального провадження, оскільки на переконання колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, з огляду на встановлені обставини даного кримінального провадження, зважаючи на те, що на час прийняття рішення вони вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту на вищезазначене майно.

Колегією суддів також перевірено доводи апелянта про те, що судовий розгляд проведено без участі власника майна. Дана обставина знайшла своє підтвердження, однак колегія суддів цю обставину не вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягло б за собою скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням строків розгляду даної категорії клопотань відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, та з урахуванням того, що в такому випадку відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, у власника майна виникає право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Крім того, слід зауважити, що процесуальні права власника майна щодо подачі пояснень та заперечень стосовно накладеного арешту відновлено під час апеляційного розгляду, де останній не був обмеженим в своїх правах відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України колегією судів не встановлено. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4