Провадження №: 1-кс/336/486/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчої - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має свідоцтво на здійснення професійної діяльності адвоката №441, виданого 03.12.2003 Радою адвокатів Запорізької області (зупинене на підставі п.3 ч.1 ст.31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 22 грудня 2016 року на підставі Рішення дисциплінарної палати КДКА Запорізької області №54-5/2016), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого: 28 червня 2019 року Запорізькою обласною прокуратурою скеровано до суду обвинувальний акт за ч. 4 ст. 27, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.27, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.369, ч.3 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.369, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України; 13 грудня 2019 року Запорізькою обласною прокуратурою скеровано до суду обвинувальний акт за ч.2 ст.15, ч.3 ст.369, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.369 КК України.

про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у якому зазначає, що за допомогою кола знайомих, ОСОБА_6 підшукував осіб з числа громадян України чоловічої статі призовного віку, які виявили бажання ухилитись від проходження служби у лавах Збройних сил України, після чого незаконно перетнути державний кордон України. Крім того, ОСОБА_6 взяв на себе обов`язки посередника, та передавав невстановленим у ході досудового розслідування особами частину грошових коштів, за виготовлення ними відповідних документів, які містять завідома неправдиві відомості.

Так, ОСОБА_6 , діючи за попереднього змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, розуміючи законодавчу процедуру проходження військово-лікарської експертизи (далі по тексту - ВЛЕ), встановлення придатності за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, підшукав особу, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту - ОСОБА_7 ), яка має сина призовного віку гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі по тексту - ОСОБА_8 ), якого 06 березня 2025 року мобілізували та направили до тренінгового центу ЗСУ для проходження військової служби.

Цього ж дня, ОСОБА_7 представляючи інтереси свого сина ОСОБА_8 використовуючи власний номер телефону здійснила телефонний дзвінок на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належит ОСОБА_6 . В ході телефонної розмови останній повідомив, що має можливість допомогти ОСОБА_8 у виготовленні документів для ухилення від проходження військової служби та подальшого безперешкодного перетину державного кордону України за грошову винагороду.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, діючи з корисливих мотивів, за попередньої змовою групою осіб, 27 березня 2025 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, за адресою: місто Запоріжжя, проспект Інженера Преображенського, біля ТЦ «Амстор», відбулася особиста зустріч ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в ході якої були обговорені умови отримання документів, які надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України та вартість такої послуги, яка становила 15 000 доларів США, на що ОСОБА_7 погодилась.

В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, 29 березня 2025 року, приблизно о 10 годині 25 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США, після чого повинен був у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та час передати данні ОСОБА_8 та грошові кошти невстановленим досудовим розслідуванням особам, з метою виготовлення документів військово-лікарської комісії про проходження військово-лікарської експертизи на непридатність до проходження військової служби, з подальшим виключенням з військового обліку, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тому що був затриманий працівниками поліції під час отримання грошових коштів.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у незакінченому замаху на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у березні 2025 року, більш точну дату в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 13 березня 2025 року, ОСОБА_6 прийняв рішення про вчинення кримінального правопорушення (злочину), пов`язаного з одержанням неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Так, ОСОБА_6 , розуміючи законодавчу процедуру проходження військово-лікарської експертизи (далі по тексту - ВЛЕ), встановлення придатності за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, підшукав особу, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту - ОСОБА_7 ), яка має сина призовного віку гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі по тексту - ОСОБА_8 ), якого 06 березня 2025 року мобілізували та направили до тренінгового центу ЗСУ для проходження військової служби.

06 березня 2025 року, ОСОБА_7 представляючи інтереси свого сина ОСОБА_8 використовуючи власний номер телефону здійснила телефонний дзвінок на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . В ході телефонної розмови останній повідомив, що має можливість допомогти ОСОБА_8 звільнитись із тренінгового центру ЗСУ для проходження медичного дообстеження та у подальшому виготовленні документів для ухилення від проходження військової служби та подальшого безперешкодного перетину державного кордону України за грошову винагороду.

В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, 29 березня 2025 року, приблизно о 10 годині 25 хвилин, діючи задля досягнення злочинної мети, направленої на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 для себе та за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в ході зустрічі з ОСОБА_7 отримав від останньої грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США, після чого повинен був у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та час передати данні ОСОБА_8 та грошові кошти невстановленим досудовим розслідуванням службовим особам тренінгового центру ЗСУ, з метою звільнення ОСОБА_8 з тренінгового центру для додаткового медичного обстеження та виготовлення документів військово-лікарської комісії про проходження військово-лікарської експертизи на непридатність до проходження військової служби, з подальшим виключенням з військового обліку, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тому що був затриманий працівниками поліції під час отримання грошових коштів.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

29 березня 2025 року о 10 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

29 березня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 332 КК України.

31 березня 2025 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 27 травня 2025 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 876 000 гривень.

02 квітня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколами допиту в якості свідка ОСОБА_7 від 13 березня 2025 року, 28 березня 2025 року, 29 березня 2025 року, яка пояснила обставини вчинення злочину; - протоколами оглядів від 29 березня 2025 року, згідно яких оглянуто грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, які в подальшому видано ОСОБА_7 ;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які були присутні в якості понятих при огляді грошових коштів;

- протоколом затримання ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України від 29 березня 2025 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Строк дії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу закінчується 27 травня 2025 року, однак, завершити досудове розслідування до визначеного строку не виявляється за можливе, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- зняти грифи секретності з матеріалів, що були отримані при виконанні вимог глави 21 КПК України, а саме з клопотань про їх проведення, ухвал про надання дозволу на їх проведення та отриманих результатів;

- за результатами виконання вимог Глави 21 КПК України провести огляд отриманої інформації.

- провести інші слідчі (розшукові) дії, в проведенні яких виникне потреба.

Зазначені процесуальні дії не проведено раніше, оскільки під час розслідування проведена значна кількість слідчих та процесуальних дій, за результатами яких виникла потреба у проведені додаткових та нових слідчих і процесуальних дій, а також у зв`язку з обсягом та складністю кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1. Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, перебування ОСОБА_6 на волі та усвідомлення невідворотності покарання за їх вчинення, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

2. ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, оскільки знає їх анкетні дані та місця мешкання.

3. ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами слідчого або іншим чином.

4. ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність, у зв`язку з відсутністю стійких соціальних зв`язків та постійного джерела доходів.

А тому на підставі вищенаведеного просить продовжити строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування відносно підозрюваного, який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст. 332, ч.2 ст.369-2 КК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

У судовому засіданні адвокат заперечив проти клопотання прокурора. Просив суд обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначив, що ОСОБА_6 немає наміру ухилятися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку прокурора та слідчого, які підтримали клопотання, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та позицію його захисника, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя доходить наступного.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України,тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої буде здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), № 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри перевірялася слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу відносно останнього, Запорізьким апеляційним судом при перегляді ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя звертає увагу сторони захисту на те, що слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо продовження запобіжного заходу відносно підозрюваної особи у вчиненні злочинів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні злочинів чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення злочинів є вірогідною та достатньою.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 спливає 27.05.2025 року, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та Запорізьким апеляційним судом відносно підозрюваного не зменшились та продовжують існувати, а закінчити досудове розслідування не видається за можливе у зв`язку із необхідністю виконати наступне:

- зняти грифи секретності з матеріалів, що були отримані при виконанні вимог глави 21 КПК України, а саме з клопотань про їх проведення, ухвал про надання дозволу на їх проведення та отриманих результатів;

- за результатами виконання вимог Глави 21 КПК України провести огляд отриманої інформації.

- провести інші слідчі (розшукові) дії, в проведенні яких виникне потреба.

А тому сторона обвинувачення просить продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних для кримінального провадження обставин, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених в статті 178 КПК України.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані, підтверджені та прожовують існувати.

Також слід зазначити, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Відповідно до пункту 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 3 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності наведені обставини, суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий і з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, вважає доцільним, продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_6 офіційно працевлаштований, раніше не судимий, має постійне місце проживання, має матір, яка є пенсіонером та має на утриманні неповнолітнього сина, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які б могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених цим Кодексом, становить - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 876 000 (вісімсот сімдесят шість тисяч 00 коп.) грн., оскільки, на думку слідчого судді саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 29.06.2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Встановити ОСОБА_6 заставу, в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 876 000 (вісімсот сімдесят шість тисяч) 00 копійок.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_6 на строк не більше двох місяців.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду у п`ятиденний строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.05.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1