Номер провадження: 11-сс/813/946/25
Справа № 523/3198/25 1-кс/523/2289/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 травня 2025 року про відсторонення від посади ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000514, внесеного до ЄРДР 31 січня 2025 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 , та відсторонено підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади командира НОМЕР_1 окремого ремонтно-відновлювального полку оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » строком на 2 місяці, тобто до 27.06.2025 року.

Рішення слідчого судді мотивоване вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, та враховуючи кваліфікуючі ознаки даного діяння, які ставляться у вину підозрюваному, слідчий суддя прийшов до переконання про те, що, перебуваючи на посаді, зможе знищити, підробити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може впливати та здійснювати тиск на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також осіб, які вже допитані або можуть бути допитаними в якості свідків, перешкоджати у розслідувані кримінального провадження іншим чином.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій вказують на те, що оскаржена ухвала не відповідає вимогам ст. 370, 372 КПК України, а висновки слідчого судді не ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених під час судового розгляду та досліджених в суді першої інстанції матеріалах, виходячи з наступного:

- клопотання було складено з порушенням п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 155 КПК України, а саме у ньому не наведений виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини, що дають підстави вважати, що перебування на посаді командира в/частини НОМЕР_2 підозрюваного (на яку його призначено 04.04.2025 року) сприяло вчиненню кримінального правопорушення. При цьому сторона обвинувачення, діючи в порушення вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, жодного доказу обставин, на які вони посилаються в клопотанні слідчому судді, не надали. Не зважаючи на це, слідчий суддя в порушення вимог ч. 2 ст. 156 КПК України вказане клопотання прокурору не повернув;

- відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення;

- за ініціативою сторони захисту було допитано заступника командира в/частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 , який показав, що відсторонення ОСОБА_7 з посади командира військової частини НОМЕР_2 негативно вплине на її здатність виконувати поставлені перед нею бойові завдання та ускладнить здійснення фінансового забезпечення особового складу військової частини і 31 окремого ремонтно-відновлюваного полку оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у цілому, зокрема здійснення фінансово-господарських операції пов`язаних відновленням та ремонтом військової техніки. Високу довіру підозрюваному ОСОБА_7 висловили також заступник начальника озброєння логістики оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (тимчасово виконуючий обов`язки начальника логістики заступника командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_12 та колектив 31 окремого ремонтно-відновлюваного полку оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які звернулися до суду першої інстанції з відповідними клопотаннями та готові були надати гарантії виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків навіть без застосування до нього будь-яких заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, захисник в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотанні слідчого.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону не дотримався з огляду на наступне.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення його дієвості.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 131 КПК України є відсторонення від посади.

Порядок відсторонення від посади регулюється ст. 154 КПК України, відповідно до якої воно здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування на строк не більше двох місяців та може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

У відповідності до положень ст. 158 КПК України прокурор має право звернутися з клопотанням про продовження строку відсторонення від посади, яке розглядається в порядку, передбаченому статтею 156 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд відмовляє у продовженні строку відсторонення від посади, якщо прокурор не доведе, що:

1) обставини, які стали підставою для відсторонення від посади, продовжують існувати;

2) сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 28 квітня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правоопрушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_7 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про відсторонення від посади.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що п. 2 ч. 2 ст. 157 КПК України зобов`язує слідчого суддю дослідити достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення.

Водночас, враховуючи, що питання про відсторонення ініційоване прокурором на стадії досудового розслідування та чинне законодавство не містить критерії, за якими можливо визначити рівень достатності доказів, які б вказували на вчинення конкретною особою інкримінованого їй злочину, слідчий суддя вирішує керуватися стандартом доказування «обґрунтованої підозри».

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_7 у період з грудня 2024 року по 31 березня 2025 року, більш точний час у ході досудового розслідування не вдалось встановити, проходячи військову службу за контрактом на посаді заступника командира військової частини з озброєння начальника механічної частини військової частини НОМЕР_2 , що пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (більш точна адреса не підлягає розголошенню, у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану), у військовому званні «підполковник», діючи в порушення вимог ст. ст. 16, 59, 66, 67, 101,102, 107, 108, 132, 182 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року №300, у період з грудня 2024 року по 31 березня 2025 року, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, в порушення вищевказаних вимог нормативних актів України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перевищуючи надані йому службові повноваження, у власних цілях, як військова службова особа, будучи начальником для підлеглих військовослужбовців ввіреного йому підрозділу за військовим званням та посадою - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , незаконно залучив, вказаних військовослужбовців у відведений для виконання обов`язків військової служби час, в умовах повномасштабного вторгнення країни агресора, до проведення ремонту та будівельних робіт у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_17 , яка є матір`ю цивільної дружини ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , чим фактично незаконно усунув їх від виконання обов`язків військової служби та завдав істотної шкоди у вигляді незаконно нарахованого та виплаченого фінансовим підрозділом ОСОБА_13 грошового забезпечення за період відсутності на військовій службі з грудня 2024 по 31 березня 2025 року, більш точний період на теперішній час встановити не надалось можливим, в сумі 145016 грн., нарахованого та виплаченого фінансовим підрозділом ОСОБА_14 грошового забезпечення за період відсутності на військовій службі з грудня 2024 по 31 березня 2025 року, більш точний період на теперішній час встановити не надалось можливим, в сумі 137509 грн., нарахованого та виплаченого фінансовим підрозділом ОСОБА_19 грошового забезпечення за період відсутності на військовій службі з грудня 2024 по 31 березня 2025 року, більш точний період на теперішній час встановити не надалось можливим, в сумі 136493 грн., нарахованого та виплаченого фінансовим підрозділом ОСОБА_16 грошового забезпечення за період відсутності на військовій службі з грудня 2024 по 31 березня 2025 року, більш точний період на теперішній час встановити не надалось можливим, в сумі 168244 грн.

Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив істотну шкоду Державі Україна на загальну суму 587262 грн., а також істотну шкоду суспільству у вигляді підриву авторитету держави, створення уявлення суспільства про вседозволеність та безкарність службових осіб військових частин, неналежне здійснення покладених завдань сил оборони, зокрема щодо своєчасного та повного забезпечення функціювання та підтримки інших військових формувань для відбиття збройної агресії російської федерації проти України.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , на даному етапі досудового розслідування, підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколами НСРД, у яких зафіксовано неодноразове та тривале перебування військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_17 , яка є матір`ю цивільної дружини ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , у період нарахування вказаним військовослужбовцям заробітної плати і додаткових виплат за виконання бойових завдань.

Оцінивши долучені докази у їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для застосування для відсторонення від посади слідчий суддя має виходити з того чи пов`язане розслідуване кримінальне правопорушення із зайняттям особи відповідної посади та чи існують підстави вважати, що подальше перебування особи на такій посаді створює умови, за яких особа може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У той же час, слідчий суддя при вирішенні питання про відсторонення від посади має виходити з наявності об`єктивних факторів, актуальних на час відповідного звернення, а саме чи існують заявлені стороною обвинувачення ризики.

У клопотанні та у судовому засіданні представники сторони обвинувачення наголошували на існуванні ризиків: знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження та перешкоджати у розслідувані кримінального провадження іншим чином.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі - 400 (чотириста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2025 року 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) гривень, яка внесена останнім, у зв`язку з чим на підозрюваного покладено ряд додаткових процесуальних обов`язків, зокрема, утримуватися від спілкування зі свідками військовослужбовцями в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та іншими військовослужбовцями в/ч НОМЕР_2 .

Таким чином, обмеження ОСОБА_7 у спілкуванні із рядом осіб, які, зокрема, мають статус свідків у даному кримінальному провадженні, щодо обставин, викладених у повідомленні про підозру ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, здатне запобігти незаконному впливу (як безпосередньому так і опосередкованому) на свідків. Так, вплив передбачає намагання особи змінити поведінку певної особи в своїх інтересах або інтересах третіх осіб. Вплив може відбуватися шляхом комунікації (безпосередньої або опосередкованої). Заборона спілкування з певними особами, встановлена при обранні запобіжного заходу, передбачає заборону як безпосереднього так і опосередкованого спілкування, а тому на даний час здатна забезпечити належне виконання підозрюваним своїх обов`язків і усунути ризик впливу на свідків кримінального провадження.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що застава у визначеному розмірі та покладені на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки є достатніми для забезпечення його належної процесуальної поведінки у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, матеріали клопотання про відсторонення ОСОБА_7 від займаної посади свідчать про відсутність достатніх підстав вважати, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як відсторонення від посади, необхідний для припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, який, перебуваючи на зазначеній посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування.

Апеляційний суд відзначає, що органом досудового розслідування не представлено жодного доказу, який би давав підстави вважати, що ОСОБА_7 після внесення застави вчиняв дії щодо перешкоджання досудовому розслідуванню, які б були направлені на знищення чи спотворення доказів.

Разом з тим, в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, при цьому оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина. У свою чергу, відсторонення від посади військовослужбовця, який безпосередньо приймав участь у бойових діях та зарекомендував себе грамотним, дисциплінованим та відповідальним військовослужбовцем , може негативно виплинути на боєздатність військової частини.

З огляду на вищевикладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що потреби досудового розслідування виправдовують додаткове обмеження прав підозрюваного шляхом відсторонення його від посади.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 154, 157, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 травня 2025 року про відсторонення від посади ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000514, внесеного до ЄРДР 31 січня 2025 року,- скасувати.

Постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 , про відсторонення підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади командира НОМЕР_1 окремого ремонтно-відновлювального полку оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4