ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_2 від 26.05.2025 року на бездіяльність дізнавача СД ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області в межах кримінального провадження №0000085 від 11.02.2025 року за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України щодо не ознайомлення його з правами та обов`язками потерпілого, -

встановив:

27.05.2025 року заявником ОСОБА_2 подано заяву про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від розгляду його скарги від 26.05.2025 року на бездіяльність дізнавача СД ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області в межах кримінального провадження №0000085 від 11.02.2025 року за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України щодо не ознайомлення його з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Мотивуючи подану заяву, заявник послався на те, що 17.04.2025 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 постановила ухвалу, якою відмовила у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача (справа №522/8401/25, провадження №1-кс/522/2704/25), яка в подальшому ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.05.2025 року скасована та призначено новий розгляд скарги ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача стосовно не розгляду його клопотання від 09.04.2025 року, в порядку ст. 220 КПК України в межах кримінального провадження №0000085 від 11.02.2025 року в суді першої інстанції іншим слідчим суддею. Тобто, слідчий суддя ОСОБА_3 брала участь у вказаному кримінальному провадженні у розгляді його скарги на бездіяльність дізнавача, досліджувала обставини, які були викладені у скарзі від 16.04.2025 року, докази з матеріалів кримінального провадження, що були долучені до скарги на бездіяльність дізнавача, надавала оцінку цим доказам та приймала відповідне рішення, яке було скасовано апеляційним судом.

Вищевказані обставини на думку заявника, зокрема участь слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 у кримінальному провадженні та прийняття нею рішення, яке було скасовано, виключає її подальшу участь у розгляді подібних скарг в даному кримінальному провадженні та викликає об`єктивні сумніви в її неупередженості та прийняття об`єктивних рішень.

Учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились. Водночас, заявник ОСОБА_2 надав до суду заяву про здійснення судового розгляду без його участі.

Враховуючи неявку учасників судового провадження, а також їх необов`язкову участь у розгляді заяви про самовідвід, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе судовий розгляд проводити за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Дослідивши заяву про відвід слідчому судді та додані до неї матеріали, суд приходить наступних висновків.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною 1 ст. 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КПК України за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні для більш детального аналізу. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди [України] застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді ОСОБА_3 , судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності слідчого судді та її неупередженості, що було б підставою для її відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу слідчого судді. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання заявника в неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 та її необ`єктивності, є об`єктивно виправданими.

Таким чином, неможливо однозначно стверджувати, що сумніви заявника стосовно неупередженості та необ`єктивності слідчого судді ОСОБА_3 є об`єктивно обґрунтованими, а тому сумніви заявника щодо неупередженого розгляду скарги та сумніви щодо прийняття результатом її розгляду обґрунтованого, вмотивованого та законного рішення, мають суб`єктивний характер, а не об`єктивний характер, жодними належними та допустимими доказами не підтверджуються, а заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені статтями 75-76 КПК України.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Не зважаючи на те, що поведінка слідчого судді не викликає об`єктивних побоювань щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача, однак може бути пов`язана з питанням особистих переконань.

При цьому, у разі не задоволення заявленого відводу та його розгляду слідчим суддею по суті незалежно від прийнятого рішення, сторона, яка звернулась з відповідним клопотанням та інші учасники кримінального провадження, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення слідчого судді, є наслідком її неупередженості.

Судом встановлено, що у заявника ОСОБА_2 є сумніви щодо об`єктивного відправлення правосуддя у вказаній справі слідчим суддею ОСОБА_3 , а тому суд, враховуючи, що «інститут відводу» покликаний ліквідувати найменший сумнів у відправленні суддею правосуддя, навіть якщо сумніви є безпідставними, оскільки тут є головним «публічний інтерес», з метою уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності слідчого судді у стороннього спостерігача, суд приходить до висновку, що заява про відвід слідчого судді ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 369 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Відвести слідчого суддю Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_2 від 26.05.2025 року на бездіяльність дізнавача СД ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області в межах кримінального провадження №0000085 від 11.02.2025 року за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України щодо не ознайомлення його з правами та обов`язками потерпілого (єдиний унікальний номер справи №522/8401/25, провадження №1-кс/522/3462/25).

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/8401/25

Номер провадження № 1-кс/522/3479/25

Головуючий суддя ОСОБА_1