Провадження № 1-кп/175/1368/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000188 від 08.07.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хвощівка, Хорольського району, Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, стрілець - номер обслуги з механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_2 , солдата, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 2 п. 18, ч. 3 п. 42, ч. 4 п. 81 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, громадянин ОСОБА_3 , призваний відповідно до указу Президента України від 07 жовтня 2022 року за № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частини) від 06 листопада 2024 року №325 солдата ОСОБА_3 , призначено на посаду стрільця - номера обслуги з механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_2 .

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспит. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями ч. 8 ст. 15 Закону, теоретичний і практичні іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, за ч. 9 ст. 15 Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань, громадян.

Посвідчення водія в передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 08.05.1993 № 340 спосіб, солдат ОСОБА_3 не отримував, теоретичний і практичний іспити не складав.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_2 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

Солдат ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, перебуваючи на посаді стрільця - номера обслуги 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , 16 квітня 2025 року, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснив покупку у соціальній мережі «Facebook», шляхом надання анкетної інформації про свою особу, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, неуповноваженої на складання, видачу та виготовлення відповідного документу, завідомо підробленого документа посвідчення водія серії НОМЕР_3 терміном дії з 16.04.2025 по 16.04.2055 ТСЦ 1242, з відкритими категоріями «А1», «А», «В», «С», «ВЕ», «СЕ» на ім`я ОСОБА_3 , сплативши за нього 14 000 гривень на невстановлений в ході досудового розслідування рахунок, для подальшого використання даного посвідчення.

Надалі, 08 липня 2025 року о 09 годині 15 хвилин солдат ОСОБА_3 , реалізовуючи протиправний умисел, спрямований на використанні завідомо підробленого документа, рухаючись на автомобілі марки «Toyota» моделі «Hilux» з номерним знаком « НОМЕР_4 » у місті Краматорськ Донецької області по вул. Шкільна біля будинку № 8 був зупинений для перевірки співробітниками ВІБДР, які викликали наряд патрульної поліції.

На вимогу працівників патрульної поліції, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення, використав завідомо підроблений документ, пред`явивши та надавши останнім бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 терміном дії з 16.04.2025 по 16.04.2055 ТСЦ 1242, з відкритими категоріями «А1», «А», «В», «С», «ВЕ», «СЕ» на ім`я ОСОБА_3 , який не відповідає за способом друку та відсутністю спеціальних елементів захисту зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Враховуючи викладене, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Відповідно до заяви ОСОБА_3 про визнання ним винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана 25.07.2025 року в присутності захисника ОСОБА_4 обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

З огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника, прокурора, враховуючи положення ст.ст. 381-382 КПК України, суд приходить до висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Відповідно до частини 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими, не оспорюються учасниками судового провадження та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки він вчинив використання завідомо підробленого документа.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для його виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, характер його діяння, форму та ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

При обранні обвинуваченому міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, згідно службової характеристики військової частини НОМЕР_2 зарекомендував себе з посередньої сторони і тому, суд вважає за можливе призначити останньому міру покарання в межах, встановлених в санкції статті - у виді штрафу, як необхідне і достатнє для його виправлення і перевиховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн на користь держави.

Попередити ОСОБА_3 , що ухилення від сплати штрафу потягне кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 389 КК України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення судових експертів, згідно висновку експерта № СЕ-19/105-25/10036-ДД від 14.07.2025 у сумі 2674 грн 20 коп.

Речові докази по провадженню:

Бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1