Справа № 274/9041/24
Провадження № 1-кс/0274/1395/25
"15" серпня 2025 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
Зміст поданого клопотання
12.08.2025 слідчий звернувся із клопотанням, у якому просить накласти арешт із забороною розпорядження на нерухоме майно підозрюваної ОСОБА_5 , а саме на:
Орган досудового розслідування встановив, що Закон України «Про оплату праці» визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці.
Згідно визначення, наведеного у статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно- ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
При розрахунку суми оплати праці працівників можуть використовуватися наступні документи по зарплаті і обліку праці: штатний розпис; табель обліку робочого часу; розрахунково-платіжна відомість працівника; розрахунково-платіжна відомість (зведена).
Наказом Держкомстату України «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» №489 від 05.12.2008 затверджені форми первинної облікової документації розрахунків по заробітній платі (типова форма МII- 6 «Розрахунково-платіжна відомість №П-7 «Розрахунково-платіжна відомість (зведена)»). працівника».
Вище зазначені типові форми документів з обліку розрахунків по заробітній платі в залежності від особливостей господарської та іншої діяльності підприємств, установ, організацій може бути видозмінена, але мати обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999. Так, розрахунково-платіжна відомість працівника призначена для відображення інформації про нарахування конкретному працівнику різних видів оплат, які включаються до фонду оплати праці (основна, додаткова тощо), а також відображаються різні утримання: видані аванси, податки і збори, профспілкові внески, аліменти тощо.
Виплата заробітної плати на підприємстві, установі, організації здійснюватися як готівковими коштами через касу або їх перерахуванням на відкриті в установах банків карткові рахунки працівників на підставі видаткової відомості.
Наказом директора КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради №16 від 08.02.2002 ОСОБА_5 призначено на посаду головного бухгалтера КЗР «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради.
Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.9, 2.13 посадової інструкції, затвердженої 02.02.2021 директором КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради, головний бухгалтер забезпечує ведення бухгалтерського обліку, дотримуючись методологічних засад, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з урахуванням особливостей діяльності закладу і технологій оброблення облікових даних; організовує роботу бухгалтерії закладу, контроль за відображенням бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; здійснює контроль за веденням касових операцій, раціональним і ефективним використанням матеріальних, трудових та фінансових ресурсів; керує працівниками бухгалтерського обліку закладу і розподіляє між ними посадові завдання і обов`язки.
Обіймаючи посаду головного бухгалтера КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради, ОСОБА_5 здійснювала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а тому відповідно до ст.18 КК України є службовою особою.
У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 01.01.2022, у головного бухгалтера КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконну розтрату майна, яке було їй ввірене, шляхом внесення недостовірних відомостей до розрахунково-платіжних відомостей із розрахунків по заробітній платі та по іншим виплатам на користь третіх осіб.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 , у період дії воєнного стану, запровадженого на території України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у період з 01.01.2022 по 31.12.2024, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні корисливі наслідки та бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи умисел направлений на розтрату майна, яке було їй ввірене, на користь третіх осіб, достовірно знаючи про встановлений порядок нарахування та перерахування на карткові рахунки працівникам КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради заробітної плати та нехтуючи ним, всупереч нормативно- правовим актами України з питань оплати праці та бухгалтерського обліку та фінансової звітності, установчим документам підприємства, методичним матеріалам, які стосуються відповідних питань, правилам внутрішнього трудового розпорядку, положення про бухгалтерію підприємства, локальним нормативним актам підприємства з організації фінансово-господарської діяльності, посадовій інструкції головного бухгалтера КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради, у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, у період з 01.01.2022 по 31.12.2024, не маючи відповідних наказів та розпоряджень, здійснюючи тотожні діяння вносила завідомо недостовірні відомості до офіційних документів розрахунково-платіжних відомостей із розрахунків по заробітній платі та по іншим виплатам щодо розміру заробітної плати та авансів працівникам КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в результаті чого здійснила розтрату коштів КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради, що виразилось у безпідставному нарахуванні заробітної плати вказаним вище працівникам КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради, за період з 2022 по 2024 рік, на суму 632 828.12 грн, та як наслідок безпідставно сплаченої суми ЄСВ у розмірі 139 222,19 грн.
Своїми умисними діями, які виразились у розтраті чужого майна, яке перебувало в її віданні, вчиненій шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Вказаним кримінальним правопорушенням Комунальному некомерційному підприємству «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради спричинено матеріальну шкоду на суму 772 050,31 грн, яка підтверджена матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, за рахунок вказаного нерухомого майна, що належать підозрюваній ОСОБА_5 можливе в майбутньому відшкодування заподіяної майнової шкоди КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради.
Тому з метою відшкодування шкоди завданої злочином, просить накласти арешт на майно підозрюваної. Вартість майна співмірна розміру заподіяної шкоди.
Просив клопотання розглянути за відсутності підозрюваної та її захисника.
Процедура, позиції учасників провадження
Слідчий, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не з`явився.
Клопотання розглянуто за відсутності підозрюваної відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна, розглянуто за відсутності підозрюваної.
Неявка учасників справи, відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Фіксування за допомогою технічних засобів судового засідання не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України.
Кримінально-процесуальне законодавство
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Стаття 170 КПК України встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, може бути об`єктом конфіскації майна як виду покарання, а також за рахунок нього може бути забезпечене відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпеченнявідшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)
Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку накладення арешту з метою забезпеченнявідшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення - арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.
Водночас, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.
Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішення питання про арешт майна, слідчий суддя має встановити:
1) чи набула особа статусу підозрюваного;
2) чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення підозрюваним та чи достатні підстави вважати, що суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна;
3) чи відноситься майно, щодо якого вирішується питання про його арешт до виду майна, на яке можна накладати арешт та чи перебуває воно у власності осіб, щодо майна яких дозволено накладення арешту з відповідною метою;
4) чи можливо накласти арешт на вказане майно з метою забезпечення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
5) чи можливо за допомогою арешту досягнути завдань, для виконання яких прокурор звертається із відповідним клопотанням;
6) чи будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються внаслідок його застосування.
З урахуванням вказаного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя, встановлюючи наявність зазначених вище обставин, доходить таких висновків.
Як встановлено слідчим суддею, 12.08.2025 письмове повідомлення про підозру було вручено особисто ОСОБА_5 , про що в матеріалах, долучених до клопотання, міститься письмова розписка останнього про її отримання.
За версією слідства у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 01.01.2022, у головного бухгалтера КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконну розтрату майна, яке було їй ввірене, шляхом внесення недостовірних відомостей до розрахунково-платіжних відомостей із розрахунків по заробітній платі та по іншим виплатам на користь третіх осіб.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 , у період дії воєнного стану, запровадженого на території України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у період з 01.01.2022 по 31.12.2024, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні корисливі наслідки та бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи умисел направлений на розтрату майна, яке було їй ввірене, на користь третіх осіб, достовірно знаючи про встановлений порядок нарахування та перерахування на карткові рахунки працівникам КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради заробітної плати та нехтуючи ним, всупереч нормативно- правовим актами України з питань оплати праці та бухгалтерського обліку та фінансової звітності, установчим документам підприємства, методичним матеріалам, які стосуються відповідних питань, правилам внутрішнього трудового розпорядку, положення про бухгалтерію підприємства, локальним нормативним актам підприємства з організації фінансово-господарської діяльності, посадовій інструкції головного бухгалтера КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради, у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, у період з 01.01.2022 по 31.12.2024, не маючи відповідних наказів та розпоряджень, здійснюючи тотожні діяння вносила завідомо недостовірні відомості до офіційних документів розрахунково-платіжних відомостей із розрахунків по заробітній платі та по іншим виплатам щодо розміру заробітної плати та авансів працівникам КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в результаті чого здійснила розтрату коштів КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради, що виразилось у безпідставному нарахуванні заробітної плати вказаним вище працівникам КНП «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради, за період з 2022 по 2024 рік, на суму 632 828.12 грн, та як наслідок безпідставно сплаченої суми ЄСВ у розмірі 139 222,19 грн.
Своїми умисними діями, які виразились у розтраті чужого майна, яке перебувало в її віданні, вчиненій шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами, що додані до клопотання, зокрема копіями:
-повідомлення УПО Держаутидслужби в Житомирській області про вчинення кримінального правопорушення від 07.08.2024;
-посадовою інструкцією головного бухгалтера КНП "Андрушівська центральна міська лікарня" Андрушівської міської ради.;
Із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.08.2025 вбачається, що підозрюваній ОСОБА_5 на праві приватної власності належить:
Вирішуючи питання про можливість накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя виходить із таких міркувань.
Як зазначалося вище, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України застосування арешту з метою відшкодування шкоди з метою забезпечення шкоди може бути за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
При цьому, згідно з ч. 8 вказаної статті вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.
Кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 . Комунальному некомерційному підприємству «Андрушівська міська лікарня» Андрушівської міської ради спричинено матеріальну шкоду на суму 772 050,31 грн.
Отже вартість нерухомого майна співмірно розміру заподіяної шкоди.
Разом із тим, як зазначено вище, відповідно до положень ст. 173 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У цьому кримінальному провадженні необхідність арешту майна обумовлена сукупністю підстав вважати, що за рахунок арештованого майна може бути забезпечено відшкодування шкоди.
Ризиками, для запобігання яких необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна власником чи довіреними йому особами.
Як вбачається із долучених до клопотання документів нерухоме майно на яке слідчий просить накласти арешт належить ОСОБА_5 на підставі договору довічного утримання від 01.05.2016 та на це нерухоме майно накладено заборону його відчуження в інтересах ОСОБА_14 , якого відповідно до договору ОСОБА_5 зобов`язана утримувати довічно, взамін отриманого у власність нерухомого майна.
Така заборона відчуження майна діє до припинення чи розірвання договору довічного утримання.
У цьому контексті, слідчий суддя відзначає той факт, що ризики відчуження чи приховання такого майна наразі відсутні адже ОСОБА_5 позбавлена можливості це майно відчужити на користь третіх осіб.
Тому заявлені слідчим підстави арешту є не виправданими, а переслідувані цілі не можуть бути досягнуті через застосування до майна підозрюваної саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Щодо розумності та співрозмірності арешту слідчий суддя додатково зазначає таке.
Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.
У цьому контексті слідчий суддя зауважує, що накладення арешту на майна, на яке уже існує заборона його відчуження інтересах ОСОБА_14 , якого ОСОБА_5 має обов`язком утримувати довічно, не буде співмірним між цілями досудового розслідування та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Тому, із наведених у клопотанні обґрунтувань та заважаючи на долучені до клопотання докази, слідчий суддя не вбачає підстав для арешту майна підозрюваної, вважаючи клопотання необгрунтованим.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 167, 168, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Копію ухвали не пізніше наступного дня після постановлення направити слідчому.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1