Справа № 308/5302/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000001, відомості про яке 01.01.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000001, відомості про яке 01.01.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 30.12.2024 року та у невстановленому досудовим розслідуванням місці у ОСОБА_5 , який діяв за попередньою змовою групою осіб разом із іншими на даний час невстановленими особами, виник злочинний умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації, через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами та вказівками шляхом безпідставного внесення до Єдиного комплексу інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (система «Шлях») недостовірної інформації про осіб, які виявили бажання протиправно перетнути державний кордон України, що у подальшому надає правові підстави таким особам безперешкодно виїхати за межі території України, при цьому укладаючи із зазначеними особами фіктивні трудові договори.

Так, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, з метою особистого протиправного збагачення, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що з 24.02.2022 у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 30.12.2024, перебуваючи у невстановленому місці, повідомив особі із зміненими анкетними даними - ОСОБА_6 , про те, що він ( ОСОБА_5 ) має можливість за грошову винагороду у розмірі 3000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ становить 125 820 гривень) з однієї особи організувати незаконне переправлення осіб через державний кордон України шляхом безпідставного внесення до Єдиного комплексу інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (система «Шлях») недостовірної інформації про таких осіб.

Поряд з цим, особа із зміненими анкетними даними - ОСОБА_6 , розуміючи незаконність зазначених дій ОСОБА_5 , не бажаючи бути втягненим у протиправну діяльність та бути притягненим до кримінальної відповідальності, звернувся до правоохоронних органів та почав діяти під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_5 .

Надалі, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, з метою особистого протиправного збагачення, ОСОБА_5 через особу із зміненими анкетними даними - ОСОБА_6 підшукав громадянина України ОСОБА_7 , якому під час дії правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, та якому ( ОСОБА_6 ) 23.01.2025 у телефонному режимі повідомив, що може організувати незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України шляхом безпідставного внесення до Єдиного комплексу інформаційних систем Державної служби України з безпеки на транспорті (система «Шлях») недостовірної інформації про вказану особу, разом з цим, у ході вказаної телефонної розмови, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що для початку оформлення документів, на підставі яких ОСОБА_7 отримав би право на безперешкодний перетин державного кордону України через систему «Шлях» останньому необхідно надати йому ( ОСОБА_5 ) першу частину грошових коштів у розмірі 1500 доларів США.

Згодом, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 30.01.2025 близько 11 години 15 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, який спрямований на організацію незаконного переправлення через державний кордон України, у ході телефонної розмови через додаток «WhatsApp» повідомив особі із зміненими анкетними даними - ОСОБА_6 , що вказані грошові кошти у розмірі 1500 доларів США необхідно доставити до м. Новояворівськ, Яворівського району, Львівської області, одночасно пообіцявши ОСОБА_6 завчасно внести інформацію про гр. ОСОБА_7 у базу даних Державної служби України з безпеки на транспорті портал системи «Шлях», та цього ж дня близько 21 години 34 хвилини ОСОБА_5 через додаток «WhatsApp» надіслав ОСОБА_6 скріншот активної заявки в системі «Шлях» на гр. ОСОБА_7 , чим гарантував безперешкодний перетин останнім державного кордону України.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 31.01.2025 близько 14 години 48 хвилин, перебуваючи у м. Новояворівськ Львівської області, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом незаконного переправлення осіб через державний кордон, під час зустрічі з особою із зміненими анкетними даними - ОСОБА_6 , надав останньому вказівку присісти до автомобіля ОСОБА_5 «Skoda Octavia A5», д.н.з. НОМЕР_1 , де о 14 годині 57 хвилині останній отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень, як першу частину грошових коштів за організацію ОСОБА_5 противного переправлення гр. ОСОБА_7 через державний кордон України шляхом безпідставного внесення до системи «Шлях» недостовірної інформації про вказану особу.

Не зупиняючи на вчиненому, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 05.03.2025 близько 18 години 40 хвилин через додаток «WhatsApp» надіслав особі із зміненими анкетними даними - ОСОБА_6 скановані документи у форматі «pdf.», а саме: заяву про прийняття на роботу на посаду водія автотранспортних засобів до ФОП ОСОБА_5 від 17.04.2024, наказ №2-к «Про прийняття на роботу» від 17.04.2024 ФОП ОСОБА_5 та трудовий договір від 18.04.2024 на гр. ОСОБА_7 одночасно висунувши вимогу ОСОБА_6 про особисту зустріч 07.03.2025 на АЗС «Рональ», що розташована у м. Новояворівськ Львівської області, з метою для передачі ОСОБА_6 другої частини грошових коштів у розмірі 1500 доларів США.

Так, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 07.03.2025, перебуваючи у м. Новояворівськ Львівської області, під час зустрічі з особою із зміненими анкетними даними - ОСОБА_6 , надав останньому вказівку присісти до автомобіля ОСОБА_5 «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , де останній отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 65000 гривень, як другу частину грошових коштів за організацію ОСОБА_5 протиправного переправлення гр. ОСОБА_7 через державний кордон України шляхом безпідставного внесення до системи «Шлях» недостовірної інформації про вказану особу, та повідомив ОСОБА_6 щодо приблизного часу та способу незаконного перетину гр. ОСОБА_7 державного кордону України, а також порядок його дій при спілкуванні з працівниками ДПС України.

Далі, ОСОБА_5 , 11.03.2025 близько 16 години 30 хвилин у ході телефонної розмови через додаток «WhatsApp» повідомив особі із зміненими анкетними даними - ОСОБА_6 , що оригінали документів на гр. ОСОБА_7 можна буде отримати в оператора-касира на АЗС «Елерон», що за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 2120 та того ж дня, близько 17 години 45 хвилин, у ході телефонної розмови через додаток «WhatsApp» ОСОБА_5 надав ОСОБА_6 , щоб останній їхав до вищевказаного АЗС, де близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_6 отримав вищевказані оригінали документів, оформлені на гр. ОСОБА_7 .

У подальшому, 13.04.2025 близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_5 в ході телефонної розмови через додаток «WhatsApp» надав вказівку ОСОБА_6 забрати транспортний засіб марки Ford моделі Transit, д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковецької 5, на парковці спорткомплексу «Юність», для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, та, того ж дня, близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_6 прибув за вищевказаною адресою, де останнього, за вказівкою ОСОБА_5 зустріла достовірно невстановлена на даний час досудовим розслідуванням особа, яка передала останньому ключі від вказаного автомобіля.

Разом з цим, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими на даний час невстановленими особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 13.04.2025 близько 11 години 00 хвилин, перебуваючи у невстановленому місці, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом незаконного переправлення осіб через державний кордон, здійснив внесення інформації про гр. ОСОБА_7 у базу даних Державної служби України з безпеки на транспорті портал системи «Шлях», та, у подальшому, за допомогою додатку «WhatsApp», проінформував ОСОБА_6 про те, що гр. ОСОБА_7 може безперешкодно виїжджати через державний кордон України, після чого ОСОБА_5 був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів.

13.04.2025 в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та поміщено до ІТТ №2 ГУНП в Закарпатській області.

В ході проведення особистого обушку під час затримання, із дотриманням правил ст.ст.223, 236 КПК України, у підозрюваного ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», з номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_4 , іmei НОМЕР_5 , що упаковано в спец. пакет НПУ CRI 1126233; мобільний телефон марки « Redmi Note 13» з номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_6 , imei НОМЕР_7 , що упаковано в спец. пакет НПУ CRI1126231.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що вилучені мобільні телефони мають значення для кримінального провадження, а також для встановлення всіх обставин вчинення злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного здійснення досудового розслідування. Він може містити сліди вчинення злочинів (дзвінки, переписки, фото, відео тощо). За допомогою вказаних мобільних телефонів міг підтримуватися зв`язок між ОСОБА_5 та іншими особами, які причетні до кримінального правопорушення, або за допомогою яких через електронні пошти або програми через мережу Інтернет, соціальні мережі, могла передаватися інформація, яка стосується вчинення даного кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, просить накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення особистого обшуку під час затримання, із дотриманням правил ст.ст.223, 236 КПК України, у підозрюваного ОСОБА_5 з метою збереження речових доказів: мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», з номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_4 , іmei НОМЕР_5 , що упаковано в спец. пакет НПУ CRI 1126233; мобільний телефон марки «Redmi Note 13» з номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_6 , imei НОМЕР_7 , шляхом заборони користуватись, розпоряджатись чи відчужувати вказане майно.

Прокурор, слідчий у судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Власник майна, його представник в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені.

У судовому засіданні 24.04.2025 оголошувалась перерва, на судове засідання 28.04.2025 сторони не з`явились. Слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі сторін, належним чином повідомлених.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001, відомості про яке 01.01.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.04.2024 року, під час затримання ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон марки «Redmi Note 13» з номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_6 , imei НОМЕР_7 , що упаковано в спец. пакет НПУ CRI1126231; мобільний телефон марки « Iphone 11 Pro Max», з номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_4 , іmei НОМЕР_5 , що упаковано в спец. пакет НПУ CRI 1126233;

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 від 14.04.2025 вищевказані вилучені речі визнано речовими у даному кримінальному провадженні.

До матеріалів клопотання також подано: протокол про результати аудіо-, відео контролю особи від 31.01.2025, протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 31.01.2025; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (аудіо контроль особи) від 03.02.2025; заявку № 4212175; протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 12.04.2025; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.04.2025 та фототаблицю №1 до протоколу, довідку про дані осіб, що зображені на фотознімках, пред`явлених для впізнання; протокол про результати контролю за вчинення злочину від 07.03.2025; протокол про результати аудіо-, відеоконтролю від 07.03.2025; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (візуального спостереження за особою) від 21.03.2025; повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 14.04.2025.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання арешту, передбачене ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи викладене та подані докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, його перебування на зберіганні у підозрюваного створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, мету накладання арешту збереження речових доказів, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000001, відомості про яке 01.01.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 13.04.2025 року в ході проведення особистого обшуку під час затримання ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», з номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_4 , іmei НОМЕР_5 , що упаковано в спец. пакет НПУ CRI 1126233; мобільний телефон марки «Redmi Note 13» з номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_6 , imei НОМЕР_7 , шляхом заборони користуватись, відчужувати вказане майно.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1