БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 946/4154/25
Провадження № 1-кс/497/570/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд заяви про відвід слідчого судді

14.07.2025 року слідчий суддя Болградський районний суд Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград заяву ОСОБА_2 про відвід слідчому судді від розгляду її, заявниці, скарги в об`єднаній справі у кримінальному провадженні №0000257,

ВСТАНОВИЛА:

11.07.2025 року до Болградського районного суду Одеської області надійшла вищевказана заява ОСОБА_2 через підсистему "Електронний суд" о 15:06 годині, з клопотанням про відвід слідчого судді ОСОБА_3 від розгляду скарги заявниці на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР; заява для розгляду була розподілена іншому судді відповідно до вимог ст.81 КПК України та того ж дня ухвалою суду від 11.07.2025р., оскільки чинним КПК строк розгляду таких заяв не регламентований, - була призначена до розгляду на 15:00 годину 14.07.2025р. - відповідно до сформованого графіку слідчого судді та з метою завчасного сповіщення заявника/його представника про час, дату й місце розгляду заяви, але заявниця та її представник, будучи повідомленими належним чином про дату й час судового засідання через електронну пошту, зазначену в заяві, у судове засідання не прибули, заяв та клопотань від них не надійшло, тому вищевказана заява про відвід підлягає розгляду без їх участі, оскільки неявка у судове засідання учасників справи для розгляду заяви про відвід не перешкоджає розгляду судом такої заяви.

В обгрунтуванні вимог вищевказаної заяви ОСОБА_2 стверджується, що слідча суддя заборонила їй, заявниці, знайомитися з правовими позиціями прокуратури та слідства, які містяться в матеріалах справи щодо факту вбивства людини суддею ОСОБА_4 та використання порому ВИЛ-0224-К для цілей вчинення злочину вбивства людини суддею ОСОБА_4 за сприяння ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ін. осіб. Тому вона, ОСОБА_2 , заявляє відвід судді з підстав зацікавленості в результатах розгляду справи та її упередженості, що проявилося у вчиненні дій, спрямованих на приховування від реєстрації злочину вбивства людини суддею ОСОБА_4 за сприяння ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших осіб.

Ст.81 КПК України регламентовано порядок вирішення питання про відвід, а саме, - в разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, що встановлений ч.3ст.35 цього Кодексу.... При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується у нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду)... Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює. Якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Неявка заявника не перешкоджає розгляду заяви.

Судом були витребувані в судді Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_3 або з канцелярії Болградського районного суду Одеської області матеріали справи №946/4154/25 (провадження №1-кс/497/540/25) для ознайомлення з цими матеріалами в ході розгляду заяви про відвід, та були отримані з канцелярії суду у зв`язку з тим, що справа вже розглянута 11.07.2025 і сдана до архіву для зберігання. Матеріали справи містять відомості про те, що копія ухвали слідчого судді від 11.07.2025р. за результатами розгляду скарги надіслана електронною поштою учасникам справи 11.07.2025р. у період з 14:50 до 14:56.

Тобто, ще до надхождення до суду вищевказаної заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді ОСОБА_3 від участі в розгляді скарги заяниці ОСОБА_2 - яка надійшла до суду через електронний суд 11.07.2025 року о 15:06 годині - справа вже була розглянута у передбачені чинним законодавством строки і призначений судом час - у період з 14:00 до 14:50год.

З матеріалів справи №946/4154/25, що перебувала в провадженні слідчого судді ОСОБА_3 , вбачається, що ця справа зі скаргою ОСОБА_2 з Одеського апеляційного суду після зміни підсудності до Болградського районного суду Одеської області для розгляду надійшла 09.07.2025р., та, враховуючи приписи ст.306ч.2 КПК України, була призначена до розгляду на 14:00год. 11.07.2025р. - у визначений цією нормою час: "Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги"; а розглянута справа, - 11.07.1015р. у період з 14:00 до 14:50год.

Заява ж про відвід надійшла до суду 11.07.2025 року о 15:06 годині і відразу ж була розподілена для розгляду іншим суддею - слідчим суддею ОСОБА_1 та призначена на 15:00 годину 14.07.2025 року, оскільки, відповідно до ст.81 КПК України, якою визначено порядок вирішення питання про відвід, - регламентовано, що в разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, - його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, що встановлений ч.3статті 35 цього Кодексу... відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя...

КПК України не регламентовано час, за який має бути розглянута заява про відвід, крім того, - заява ОСОБА_2 про відвід не містила дати прзначення слідчим суддею ОСОБА_3 скарги до розгляду, а тому, у зв`язку з загальновідомим надмірним навантаженням суддів і зайнятістю слідчого судді ОСОБА_1 в інших процесах, призначених раніше, - заява про відвід й була призначена на найближчий можливий час - на 14.07.2025р.

Таким чином, розгляд вищевказаної заяви гр. ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_3 від участі в розгляду скарги її, гр. ОСОБА_2 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про злочин - втрачає сенс.

Однак, оскільки заявниця вважає, що слідим суддею було порушене її, заявниці, права - скарга підлягає розгляду з метою встановлення наявності або відсутності причин та підстав порушення прав заявниці.

Так, в обгрунтуванні своїх вимог, заявниця ОСОБА_2 зазначила, що у грудні 2017 року голова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 , домовившись з посадовими особами ДПСУ про незаконне полювання на острові Кислицький (ділянка Державного кордону України, Ізмаїльський район Одеської області), незаконно переправився разом з гр.гр. ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на так званому «поромі «Кислицький»», що незаконно використовувався ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на підставі підроблених документів, на острів Кислицький, де застрелив місцевого мешканця з вогнепальної зброї. Використовували при цьому для управління так званим «поромом «Кислицький»» ОСОБА_6 і ОСОБА_5 підроблені « ОСОБА_7 »» (пором ВИЛ-0224-К). Документи на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» (насправді пором ВИЛ-0224-К) незадовго до вбивства було захоплено ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_5 в результаті нападу з використанням вогнепальної зброї на підставі підроблених документів, виготовлених у вересні 2017 року у приміщенні Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими особами. За загальним злочинним Документ сформований в системі «Електронний суд» 11.07.2025 1 керівництвом прокурора ОСОБА_12 . За злочинного сприяння суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, посадових осіб суду, прокуратури та поліції, включаючи керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , суддя ОСОБА_4 та його охоронці відвезли застреленого суддею ОСОБА_4 , до Ізмаїльської лікарні, де йому зробили дві операції, і хотіли ампутувати руку. Проте згодом через більш ніж реальну загрозу для життя потерпілого було ухвалено таємне корупційне рішення перевезти потерпілого до Одеської обласної клінічної лікарні на селищі Котовського з одночасним приховуванням вказаного злочину від реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Факт спроби вбивства людини суддею ОСОБА_4 та знаходження потерпілого в лікарні прокурор ОСОБА_12 , слідчі судді ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та їх наближені приховали від громадськості, оскільки не хотіли, щоб ця історія спливла назовні. У подальшому у корупційному та злочинному приховуванні спроби вбивства людини суддею ОСОБА_4 на острові Кислицький брали участь усі судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, а саме, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . При цьому в процесі розгляді цієї справи суддя вчинила дії, спрямовані на приховування від реєстрації злочину вбивства, вчиненого суддею ОСОБА_4 .

У заяві про відвід стверджується, що слідча суддя заборонила їй, заявниці, знайомитися з правовими позиціями прокуратури та слідства, які містяться в матеріалах справи щодо факту вбивства людини суддею ОСОБА_4 та використання порому ВИЛ-0224-К для цілей вчинення злочину вбивства людини суддею ОСОБА_4 за сприяння ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ін. осіб. Тому вона, ОСОБА_2 , заявляє відвід судді з підстав зацікавленості в результатах розгляду справи та її упередженості, що проявилося у вчиненні дій, спрямованих на приховування від реєстрації злочину вбивства людини суддею ОСОБА_4 за сприяння ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших осіб.

Однак, по-перше, оскільки заявниця зареєстрована в підсистемі "Електронний суд" і позає усі свої заяви і клопотання до суду через цю підсистему, - вона має вільний доступ до всіх матеріалів електронної справи які відповідають матеріалам паперової справи, адже на переі роздруковуються з "Електронного суду". а, по-друге, - матеріали справи №946/4154/25, що перебувала в провадженні слідчого судді ОСОБА_3 , - не містять будь-яких доккументів (копій), поданих не заявницею, тому твердження заявниці про те, що суддею ОСОБА_3 їй було заборонено в ознайомленні з матеріалами. які містяться у справі - є безпідставними.

Крім того, незважаючи на те, що ухвалою від 11.07.2025р. слідчим суддею відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про злочин від 31.05.2025р. - ця обставина не є підставою для визнання дій слідчого судді неправомірними, оскільки сама по собі незгода заявниці (учасника справи) з рішенням судді - не є підставою для задоволення відводу, а надає право на апеляційне оскарження такого судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що вона, відповідно до ухвали суду від 10.07.2025р. є об`єднаною, оскільки цією ухвалою слідчим суддею були об`єднані в одне провадження п`ять однакових скарг гр. ОСОБА_2 , які надійшли з Одеського апеляційного суду з ухвалами про зміну підсудності з Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області на Болградський районнй суд Одеської області, а саме:

- скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про злочин від 02.06.2025р. та зобов`язання вчинити певні дії (справа №946/4154/25, провадження №1-кс/497/540/25);

- скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про злочин від 05.06.2025р. та зобов`язання вчинити певні дії (справа №946/4245/25, провадження №1-кс/497/542/25);

- скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про злочин від 02.06.2025р. та зобов`язання вчинити певні дії (справа №946/4155/25, провадження №1-кс/497/544/25);

- скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про злочин від 02.06.2025р. та зобов`язання вчинити певні дії (справа №946/4156/25, провадження №1-кс/497/546/25);

- скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про злочин від 02.06.2025р. та зобов`язання вчинити певні дії (справа №946/4162/25, провадження №1-кс/497/549/25);

- з присвоєнням об`єднаній справі за всіма п`ятьма скаргами номер справи за номером справи, який був зареєстрований першим - №946/4154/25 (провадження №1-кс/497/540/25).

Однак, з вищевказаної заяви ОСОБА_2 не вбачається підстав для відводу від участі в розгляді її заяви судді ОСОБА_3 від жодної з цих справ, адже не вбачається доказів на підтвердження існування предмету заяви.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однією з найважливіших ознак демократичної та правової держави є незалежність та неупередженість суду. Це одна з основних засад судочинства в Україні, один з основоположних принципів організації та діяльності судових органів. Принцип неупередженості суду реалізується за допомогою встановлення у процесуальному праві інституту відводу судді від участі у розгляді справи. Інститут відводу судді важливий процесуальний засіб забезпечення неупередженого й об`єктивного судочинства та виконання рішень, що надає можливість відсторонити від участі у процесі особу, яка може мати особисту заінтересованість. За допомогою інституту відводу як процесуального засобу має бути забезпечене неупереджене й об`єктивне судочинство, тобто виконання завдань кримінального судочинства.

Відповідно до ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя, слідчий суддя … зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Відвід має бути вмотивованим. А, відповідно до ст.75 КПК України, суддя, слідчий суддя…. не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані у результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною четвертою статті 35 КПК України визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. 2.У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою. Обставини, що виключають участь слідчого судді у справі, викладені також у ст.76 КПК України.

Тобто, вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу визначений ст.75 КПК України та ст.76 КПК України.

Таким чином, лише пряма чи побічна заінтересованість судді в результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору в нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими. Наприклад, суддя може заявити самовідвід з цієї підстави, якщо він або його близькі родичі у тій чи іншій мірі залежні від однієї з сторін. Якщо заяву про відвід з цієї підстави подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування.

Чинним законодавством не передбачено, якими саме засобами доказування можуть бути доведені підстави для відводу, зокрема, чи допускається доведення обґрунтованості відводу показаннями свідків. Виходячи з сутності судового доказування, яке має на меті переконати суд в існуванні певних фактів, вважається, що доказування підстав для відводу, який вирішується самим суддею, не має практичного сенсу, оскільки докази оцінює суддя, якому заявлено відвід.

Так, обставинами, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, можуть бути також незаконні дії судді під час розгляду справи, ігнорування законних вимог сторони, створення перешкод для реалізації процесуальних прав, нерівне ставлення до сторін, нетактовна поведінка судді, тощо. Для того щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони також мають бути доведеними.

Спеціальною підставою для відводу судді є також й порушення порядку визначення судді для розгляду справи, - який встановлений чинним законодавством якщо суддя чи колегія суддів сформована без дотримання встановленого порядку, тоді відвід підлягає задоволенню.

З досліджених судом вищевказаних матеріалів справи за заявою ОСОБА_2 про відвід слідчого судді не вбачається зазначення фактів і обставин, підкріплених належними доказами на підтвердження прямої чи побічної особистої заінтересованості судді ОСОБА_3 в розгляді скарги заявниці, як не вбачається і підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу що визначені ст.ст.75-79 КПК України, у тому числі - відсутні докази її які викликають сумніви в її неупередженості, а тому суд дійшов висновку, що вищезазначена заява про відвід слідчого судді задоволенню не підлягає, у тому числі що визначені пунктом 4ч.1ст.75 КПК України "за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості".

Так, заява і матеріали самої справи (справа №946/4154/25, провадж.№1-кс/497/540/25), що перебували у провадженні слідчого судді ОСОБА_3 , не містять доказів, що вказують на наявність сформованої думки вказаного слідчого судді щодо результатів розгляду вищезазначеної скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а наявність впевненості в заявниці сумнівів в неупередженості слідчого судді є лише припущенням, яке суд не може брати до уваги, оскільки є нічим іншим, як безпідставним та необґрунтованою висловленою недовірою судді ОСОБА_3 .

До того ж й відсутні докази того, що слідчий суддя ОСОБА_3 , нібито, заборонила ій, заявниці, знайомитися з правовими позиціями прокуратури та слідства щодо факту вбивства людини суддею ОСОБА_4 та використання порому ВИЛ-0224-К для цілей вчинення злочину вбивства людини суддею ОСОБА_4 за сприяння ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших осіб - оскільки таких правових позицій, що надійшли не від заявниці, а від інших осіб - матеріали справи взагалі не містять.

Таким чином, вбачається зловживанням правом самою заявницею.

Так, Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право, що, на переконання суду, і мало місце у даній справі.

Аналогічний висновок міститься у Постановах ВС від 08 травня 2018 року у справі №910/1873/17 та від 04 вересня 2020 року у справі №311/2145/19-ц (провадження №61-5521св20) - де ВС зазначив, що"Виходячи з аналізу норм, закріплених у ЦК України, поняття «добросовісність» ототожнюється з поняттям «безвинність» і навпаки, «недобросовісність» - з «виною». Такий висновок випливає з того, що за діяння, якими заподіяно шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність (наприклад, передбачена ч.3ст.39 ЦК України), а оскільки обов`язковим елементом настання відповідальності, за загальним правилом, є вина, то такі діяння є винними.

Крім того, в рішенні Вищої Ради Правосуддя №618/0/15-23 від 06.06.2023р., вказано, що «…про тиск та втручання у здійснення правосуддя з боку вказаної особи шляхом висловлення погроз та необґрунтованих звинувачень… через заявлення ОСОБА1 та його представником відводів суддям апеляційного суду за відсутності законних і обґрунтованих підстав для цього заявник продовжив … зловживати своїми процесуальними правами, зокрема, правом на відвід суддів, створюючи перешкоди у виконанні ними службових обов`язків, що свідчить про неправомірне втручання у здійснення правосуддя… усуваючи таким чином небажаних, на думку заявника, суддів …від розгляду його заяви… Звинувачення суддів … є недопустимими з огляду на дію конституційного принципу (презумпції) невинуватості, не лише порочать звання судді, але й несуть загрозу авторитету правосуддя, оскільки підривають суспільну довіру до судової влади в цілому. Намагання чинити тиск на суддів не узгоджуються з принципом незалежності судді та порушують приписи ч.6ст.48 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язку поважати незалежність судді та не посягати на неї. Пунктами 1,2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32, 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11. та 13.12.1985р., передбачено, що незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукання, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин. У Монреальській універсальній декларації про незалежність правосуддя (1983) також закріплено, що судді, як особи, є вільними та зобов`язані ухвалювати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-яких обмежень, впливів, спонук, примусів, загроз або втручання, прямих або непрямих, з будь-якого боку і з будь-яких причин (пункт 2); ніяка сила не може бути застосована з метою втручання у судовий процес (підпункт «g» пункту 5). Незалежність і недоторканність суддів в Україні гарантуються статтями 126 та 129 Конституції України, якими визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. № 19-рп/2004 та положення ч.2ст.126 Конституції України, «вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється» треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв`язку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо. А, згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Подібна норма закріплена у ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Незалежність судової влади є однією з необхідних передумов належного виконання суддями своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави. Гарантії незалежності та недоторканності суддів, закріплені в Конституції та законах України, є запорукою справедливого, об`єктивного та неупередженого вирішення судових спорів та ухвалення судових рішень відповідно до визначених засад і правил судочинства та норм права без будь-якого стороннього впливу на підставі власної оцінки фактів і доказів згідно із внутрішнім переконанням судді (суддів), а тому порушення цих гарантій у правовій державі є неприпустимим. Вища рада правосуддя постійно звертає увагу, що незалежність суддів є привілеєм не для захисту їхніх власних інтересів, а в інтересах верховенства права та кожної особи, яка шукає справедливості та очікує здійснення правосуддя. Як зазначається у багатьох міжнародних документах у сфері судової системи, необхідність забезпечення суддівської незалежності зумовлена тим, що на суддів покладається обов`язок приймати остаточне рішення стосовно життя людини, свобод, прав, обов`язків та власності громадян. Відповідно до ст.6 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суди здійснюють правосуддя на основі Конституції та законів України і на засадах верховенства права, є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом. А, згідно зі ст.48 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Суддя зобов`язаний звернутися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора. Досліджені обставини вказують, що законне право учасника процесу на відвід суддів використовувалось у цій справі всупереч меті, для якої воно надано, виключно задля перешкоджання виконанню суддями службових обов`язків через здійснення неправомірного (психологічного) тиску на них, їх дискредитацію та усунення від розгляду судової справи, який на той час не був завершений (спонукання до вчинення певних процесуальних дій, зокрема задоволення заяви про відвід / самовідвід суддів, або до ухвалення суддею певного судового рішення справі), що свідчить про незаконне втручання в діяльність суддів щодо здійснення правосуддя. Використання і поширення інформації з метою дискредитації суду та/або впливу на безсторонність суду визнаються втручанням в діяльність суддів щодо здійснення правосуддя, оскільки прямо суперечать вимогам закону та не можуть вважатися такими, що вчиняються у законний (конституційний) спосіб (стаття 34 Конституції України). Отже, такі діяння, що порушують конституційний принцип незалежності судді та несуть загрозу авторитету правосуддя, вимагають вжиття Вищою радою правосуддя передбачених її повноваженнями заходів реагування…».

У справі "Білуха проти України" (09.06.2006р.), ЕСПЛ, помимо основної скарги на неправильність судового рішення з захисту права власності заявниці, зазначив, що сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими"; ця справа взагалі була першою українською справою, де піднімалася проблема об`єктивної безсторонності суду, в ній заявниця скаржилася на безсторонність суду першої інстанції та його голови, що розглядав її справу, зокрема, скарга заявниці ґрунтувалася на тому, що компанія відповідач безкоштовно забезпечила суд гратами для вікон та надала комп`ютер, а також відремонтувала опалювальну систему суду…; стосовно ж суб`єктивного критерію безсторонності, ЄСПЛ зазначив, що особиста безсторонність суду презюмується доти, доки не надано доказів протилежного; у цій справі ЄСПЛ не був переконаний, що існувало достатньо ознак, щоб вирішити, що судді суду першої інстанції, які розглядали справу заявниці, виявляли особисту упередженість; стосовно ж об`єктивного критерію, ЄСПЛ визначив, окремо від поведінки голови, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність; у цій справі уряд-відповідач не оспорював твердження заявниці стосовно того, що голова суду першої інстанції, який одноособово розглядав справу заявниці, та чиї рішення були залишені без змін судами вищих інстанцій, просив та безоплатно отримував певне майно від компанії-відповідача...".

Серед рішень ЄСПЧ, що стосуються незалежності та неупередженості суду, є такі, з яких вбачаються загальні принципи практики ЄСПЛ, згідно яких, для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні п.1ст.6 Конвенції, слід звернути увагу, серед іншого, на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного («Findlay проти Сполученого Королівства», ріш. 25.02.1997, та «Brudnicka та інші проти Польщі», №54723/00, п.38, ECHR 2005-II). Термін «незалежний» посилає на незалежність суду, судді від інших гілок влади (законодавчої та виконавчої; «Beaumartin проти Франції», № 15287/89, § 38, рішення від 24 листопада 1994 року), а також від сторін провадження («Sramek проти Австрії», № 8790/79, § 42, рішення від 22 жовтня 1984 року). В цих рішеннях ЄСПЛ підкреслив, що незалежність суду від сторін буде порушена, якщо члени суду включають особу, яка знаходиться в підлеглому становищі та організації своєї служби, від сторін («Sramek проти Австрії», § 42).

Безсторонність (неупередженість) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: 1) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та 2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Fey проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Wettstein проти Швейцарії», № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді може викликати не лише об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) («Kyprianou проти Кіпру» [ВП], № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Відповідно, у деяких випадках, якщо докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності («Pullar проти Сполученого Королівства», рішення від 10 червня 1996 рок, п. 32, Reports 1996-III). В цьому відношенні ЄСПЛ зазначає, що навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість («De Cubber проти Бельгії», рішення від 26 жовтня 1984 року, Series A, № 86).

Таким чином, з вищенаведеного вбачається одне що кожна справа є індивідуальною, а тому рішення у справі суд має ухвалювати враховуючи всі обставини саме цієї справи, хоча і з огляду на загальні принципи правосуддя.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що в заяві скаржника не наведено жодної обставини, що може свідчити про можливу необ`єктивність чи упередженість судді ОСОБА_3 взагалі і конкретно у даному випадку навіть для застосування Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, оскільки не вбачається обставин які б могли бути розглянуті судом з метою уникнення сумнівів у сторін та інших учасників судового процесу щодо неупередженості слідчого судді та забезпечення довіри до судової влади в Україні.

Тобто, недовіра до суду і судді зокрема, має ґрунтуватися не припущеннях учасника процесу, а на конкретних фактах і обставинах, які свідчать про неналежне і необ`єктивне ставлення судді до виконання своїх посадових обов`язків наявність схильностей, упередженості чи забобонів, а також дотримання суддівської етики щодо незалежності, чесності, неупередженості, непідкупності, сумлінності та дотриманні ним етичних норм, в його бездоганній поведінці у професійній діяльності та особистому житті, а також щодо законності джерел існування що впливало або реально може вплинути на результат роботи ухвалення законних рішень. Безсторонність (неупередженість) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

У даному випадку, обставина, на яку посилається заявниця ОСОБА_2 у заяві про відвід судді що, суддя ОСОБА_3 заборонила ій знайомитися з правовими позиціями прокуратури та слідства щодо факту вбивства людини суддею ОСОБА_4 та використання порому ВИЛ-0224-К для цілей вчинення злочину вбивства людини суддею ОСОБА_4 за сприяння ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших осіб, без надання доказів того, яким чином саме ця обставина впливає на безсторонність, неупередженість та незалежність судді, яка працює багато років в цьому судді і жодного разу не вчиняла жодної дії стосовно неналежного виконання нею посадових обов`язків та здійснення нею судочинства, - не може бути сама по собі підставою для того, щоби вважати, що суддя є чи може бути залежною, неупередженою та необ`єктивною. До того ж, матеріали справи й не містять заяви ОСОБА_2 на ім`я слідчого судді ОСОБА_3 про ознайомлення з вищевказаними матеріалами та письмової відмови судді у задоволенні цієї заяви, а тому ця підстава є не лише необгрунтованою, а й надуманою - що свідчить про зловживання заявницею правом на відвід.

Тому, оскільки заявником ОСОБА_2 не надано суду жодного доказу на підтвердження доводів заяві про відвід судді, а також враховуючи те, що не вбачаєтться підстав, що зазначені у переліку статей 75 і 76 КПК України, і визначених процесуальним Законом для відведення від участі у розгляді даної кримінальної справи вказаного слідчого судді, крім того, не зазначені й конкретні обставини, які можна віднести до п.4ч.1ст.75 КПК України, як інші обставини у сукупності, що викликають чи можуть викликати сумніви у неупередженості зазначеного судді, та не містять достатніх підстав, які свідчили би про необ`єктивність та небезсторонність судді ОСОБА_3 або щодо існування в неї особистої заінтересованості в розгляді справи чи залежності від будь-кого чи будь-чого за таких обставин, заявлений ОСОБА_2 відвід слідчому судді, у справі №№946/4154/25 (провадження №1-кс/497/540/25), є безпідставним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,75,76,80,81,84,372,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді ОСОБА_3 від розгляду справи №№946/4154/25 (провадж. №1-кс/497/540/25) зі скаргою заявниці на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1