Справа № 161/8508/25
Провадження № 1-кс/161/2651/25
У Х В А Л А

П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 16 травня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 , представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучене 29.04.2025 під час проведення особистого обшуку ОСОБА_6 під час її затримання та обшуку автомобіля марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 із встановленням заборони на відчуження, розпорядження та користування даним майном, а саме на:

- мобільний телефон марки «IPHONE 15 Pro Max» сірого кольору, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім- карткою НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки «Samsung» білого кольору, imei 1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 з сім-карткою НОМЕР_7 ;

- 1 купюру номіналом 100 (сто) доларів США з серією та номером QE 14871911 A;

- 1 купюру номіналом 100 (сто) доларів США з серією та номером QI16021898 A;

- імітаційні грошові кошти купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США з серією і номером LB19287319 S в загальній кількості 28 штук.

- грошові кошти в сумі 14 700 доларів США;

- автомобіль марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 .

Клопотання вмотивоване тим, що СУ ГУНП у Волинській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 28.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Так, 29.04.2025 в період часу з 15 години 34 хвилини по 18 годину 48 хвилин в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_6 під час затримання її за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.369-2 КК України, що мало місце поряд зі сквером на вулиці за приміщенням будівлі №37, що по вулиці Лесі Українки в м. Луцьк, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «IPHONE 15 Pro Max» сірого кольору, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім-карткою НОМЕР_4 , який поміщено в спецпакет № PSP 0013436; мобільний телефон марки «Samsung» білого кольору, imei 1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 з сім-карткою НОМЕР_7 , який поміщено в спецпакет № PSP 0013426; 1 купюру номіналом 100 (сто) доларів США з серією та номером QE 14871911 A; 1 купюру номіналом 100 (сто) доларів США з серією та номером QI16021898 A; імітаційні грошові кошти купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США з серією і номером LB19287319 S в загальній кількості 28 штук, які поміщено до спеціального пакету № PSP 0013435; грошові кошти в сумі 14 700 (чотирнадцять тисяч сімсот) доларів США, купюрами по 100 (сто) доларів США кожна.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 30.04.2025 вищевказані вилучені речі та предмети визнані речовими доказами, оскільки, зберегли на собі сліди злочину та мають значення у даному кримінальному провадженні.

Крім того, 29.04.2025 в період часу з 20 год 39 хв по 20 год 50 хв було проведено обшук автомобіля марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , в ході обшуку вилучено автомобіль марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене та те, що речі та предмети, вилучені 29.04.2025 під час особистого обшуку ОСОБА_6 зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, існує загроза їх знищення особою, якій вони належать, а тому на них необхідно накласти арешт з метою запобігти їх відчуженню та досягненні дієвості цього провадження, а також, з метою конфіскації майна як виду покарання, а саме: грошових коштів в сумі 14 700 доларів США та автомобіля марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 , тому слідчий просить клопотання задовольнити та накласти запитуваний арешт.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з підстав наведених в ньому та просили задовольнити, представник власник майна - адвокат ОСОБА_7 , заперечила щодо накладення арешту на майно в частині на грошові кошти в сумі 14 700 доларів США, автомобіль марки «BMW X5» та мобільні телефони.

Заслухавши думку учасників судового процесу, кожного зокрема, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали із кримінального провадження, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП у Волинській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 28.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, за фактом одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднано з вимаганням такої вигоди, у якому 30.04.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

29.04.2025 під час проведення особистого обшуку ОСОБА_6 під час її затримання та обшуку автомобіля марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 було вилучене вище вказане майно, яке постановою слідчого від 30.04.2025 року визнано речовими доказами, однак крім автомобіля марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 та грошових коштів в сумі 14 700 доларів США.

З метою збереження речових доказів та конфіскації майна, слідчий за погодженням із прокурором 05.05.2025 року звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуків майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, які полягають в одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднано з вимаганням такої вигоди, що в силу пункту 3 частини другої статті 173 КПК України є підставою для накладення арешту на майно відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

Матеріали досудового розслідування містять достатні відомості вважати, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_6 у якої було вилучено майно.

На даному етапі досудового розслідування триває ряд слідчих дій, встановлюється важливі обставини у кримінальному провадженні.

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Слідчим суддею встановлено, що вилучені у ході проведення особистого обшуку 29.04.2025 року ОСОБА_6 наступне майна, а саме мобільний телефон марки «IPHONE 15 Pro Max» сірого кольору, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім- карткою НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Samsung» білого кольору, imei 1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 з сім-карткою НОМЕР_7 ; 1 купюра номіналом 100 (сто) доларів США з серією та номером QE 14871911 A; 1 купюра номіналом 100 (сто) доларів США з серією та номером QI16021898 A; імітаційні грошові кошти купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США з серією і номером LB19287319 S в загальній кількості 28 штук, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Інформація, яка міститься у мобільних телефонах ОСОБА_6 марки «IPHONE 15 Pro Max» та марки «Samsung», що були вилучений в ході особистого обшуку, може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

Крім того, санкція ч.3 ст.369-2 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Встановлено, що автомобіль марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_6 , тому в разі доведення вини останньої з метою конфіскації майна, клопотання в даній частині також підлягає задоволенню.

На переконання слідчого судді, додані до клопотання слідчого матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно в цій частині, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для забезпечення збереження речового доказу та з метою запобігання можливості його приховування, знищення або перетворення. Слідчим та прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Що стосується вимог клопотання слідчого в частині накладення арешту на вилучені грошові кошти в сумі 14 700 доларів США, то в даному випадку слідчий суддя встановив наступне.

Згідно статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Дослідивши клопотання слідчого та надані до нього матеріали, в частині накладення арешту на грошові кошти, а також беручи до уваги заперечення адвоката ОСОБА_7 , що надані нею в судовому засіданні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно в цій частині не відповідає приписам частини другої статті 171 КПК України.

В клопотанні слідчого для накладення арешту на майно, яке було вилучене 29.04.2025 року в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_6 , зазначив підставу і мету, яка передбачена пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, а саме конфіскації майна як виду покарання. Разом з тим, в клопотанні взагалі не зазначене відповідне обґрунтування необхідності арешту грошових коштів в сумі 14 700 доларів США, не доведено їх належність саме ОСОБА_6 ..

Відповідно до наданої в судовому засіданні інформації з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС №0741 від 07.05.2025 року, вбачається, що членами сім`ї підозрюваної ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_8 28.02.2025 року був проданий автомобіль марки BMW 528XІ», р.н.з. НОМЕР_8 згідно договору купівлі-продажу на суму 588 000 гривень, що є еквівалентним 14 700 доларів США, що на думку слідчого судді підтверджує доводи щодо законності походження цих грошових коштів, та узгоджується з поясненнями адвоката ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_6 .

Разом з цим, указане правового значення в даному конкретному випадку не має, оскільки матеріали поданого клопотання не містять відомостей та належних підстав вважати, що вилучені грошові кошти підлягають конфіскації як виду покарання, за відсутності ознак їх належності ОСОБА_6 ..

Зазначені обставини також вказують на не обґрунтованість необхідності арешту цього майна та його відповідність критеріям, зазначеним у п.3 ч.2 ст.170 КПК України.

Таким чином, аналіз матеріалів провадження показав, що клопотання та долучені до нього матеріали в частині накладення арешту на вказані грошові кошти не відповідають вимогам частини другої статті 171 КПК України, оскільки не підтверджують підстави, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Враховуючи викладене слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «IPHONE 15 Pro Max» сірого кольору, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім- карткою НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Samsung» білого кольору, imei 1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 з сім-карткою НОМЕР_7 ; 1 купюру номіналом 100 (сто) доларів США з серією та номером QE 14871911 A; 1 купюру номіналом 100 (сто) доларів США з серією та номером QI16021898 A; імітаційні грошові кошти купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США з серією і номером LB19287319 S в загальній кількості 28 штук та автомобіль марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 , які у сукупності можуть слугувати в якості речового доказу та містити на собі відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення, а також задля конфіскації майна як виду покарання.

В решті клопотання не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону та в його задоволенні в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 14 700 доларів США, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 372 КПК України,,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, що внесено до ЄРДР за №0000076 від 28.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України на тимчасово вилучене майно, що було вилучене 29.04.2025 під час проведення особистого обшуку ОСОБА_6 під час її затримання та обшуку автомобіля марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 із встановленням заборони на відчуження, розпорядження та користування даним майном, а саме на:

- мобільний телефон марки «IPHONE 15 Pro Max» сірого кольору, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім- карткою НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки «Samsung» білого кольору, imei 1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 з сім-карткою НОМЕР_7 ;

- 1 купюру номіналом 100 (сто) доларів США з серією та номером QE 14871911 A;

- 1 купюру номіналом 100 (сто) доларів США з серією та номером QI16021898 A;

- імітаційні грошові кошти купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США з серією і номером LB19287319 S в загальній кількості 28 штук.

- автомобіль марки «BMW X5», р.н.з. НОМЕР_1 .

В частині клопотання про накладення арешту на грошові кошти сумі 14 700 доларів США, відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1