Справа № 569/6010/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Рівненського РУП Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000267 від 22.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, звернувся в суд із вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що 21 березня 2025 року близько 19 год. 28 хв., ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою із групою осіб, спільно із ОСОБА_7 , перебуваючи у громадському місці, а саме поблизу житлового будинку №15, що по вул. Поштова в м. Рівне, підійшли до автомобіля марки «TESLA MODEL 3 » д.н.з. НОМЕР_1 , в якому перебував потерпілий ОСОБА_8 , та з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам та самоствердитися за рахунок приниження інших, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, використовуючи малозначимий привід, став голосно виказувати погрози, супроводжуючи їх ненормативною лексикою, з метою виходу потерпілого з автомобіля, та діючи з особливою зухвалістю, дістав із внутрішньої кишені куртки заздалегідь підготовлений газовий балончик ( марка та модель не встановлені), та усвідомлюючи, що вказаний предмет в разі його застосування може спричинити тілесні ушкодження будь-якого ступеня тяжкості, із застосуванням насильства, розпилив декілька разів, не менше трьох, газову рідину в обличчя потерпілого ОСОБА_8 .

В подальшому, продовжуючи свої хуліганські дії, близько 19 год. 29 хв., безпричинно почав смикати ручку передніх правих пасажирських дверей автомобіля марки «TESLA MODEL 3 » д.н.з. НОМЕР_1 та наніс по вказаному автомобілю два удари правою ногою, та після чого пішов на деякий час з місця події. Повернувшись о 19 год. 31 хв. із заздалегідь підготовленим предметом ззовні схожим на пістолет ( марка та модель не встановлені) та продовжуючи свої умисні протиправні дії, здійснив не менше семи пострілів в бік автомобіля, чим завдав йому пошкоджень та втік з місця події, чим грубо порушив громадський порядок, а саме: спокій, звичайний уклад, життя потерпілого ОСОБА_8 , і завдав останньому шкоди.

28.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 21.03.2025; відеозаписом з камер зовнішнього спостереження, за адресою: м. Рівне, вул. Поштова, 15; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду відеозапису з портативних відео реєстраторів працівників УПП в Рівненській області; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 28.03.2024; речовими доказами, вилученими за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме: особистими речами (одягом).

Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, що враховані при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою тому, що реалізувати вказані ризики можливо лише перебуваючи на свободі.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав клопотання щодо продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили його задоволити з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисники заперечували щодо задоволення клопотання та просили застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки вважають, що заявлені стороною обвинувачення ризики на даний час відпали та є недоведеними. Окрім того вказали, що підозрюваний наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не має.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000267 від 22.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

За вищевказаних обставин, у вказаному кримінальному провадженні, 28.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

03.04.2025 слідчим суддею Рівненського міського суду відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави, строком на 30 днів, строк якого закінчується 02.05.2025.

Відповідно до ст. 199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 1статті 194 КПК визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та письмовими доказами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних в межах досудового розслідування доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри останньому у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, однак достатніх доказів про існування всіх ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено під час судового розгляду.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

Враховуючи тривалість проведення досудового розслідування кримінального провадження, а також час з якого підозрюваний утримується під вартою, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є недоцільним так, як на даний час усі слідчі (розшукові) та процесуальні дії проведено, за час перебування підозрюваного під вартою нових обставин в ході досудового розслідування не встановлено.

Слідчий суддя також бере до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 , співпрацює з органом досудового розслідування, має постійне місце проживання, де проживає разом із батьками, батько якого на даний час перебуває на службі у ЗС України, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. Окрім того, наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду не має.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи (Рішення Конституційного Суду України, 23.11.2017, №1-р/2017). У рішенні у справі „Харченко проти України від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі „Хайредінов проти України від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, §31).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

З урахуванням наведеного, в відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, так як саме цей запобіжний захід буде цілком достатнім та забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обовязки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 - 178,181,183,193-194, 197,199, 201,205, 309, 395,376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 28 травня 2025 року.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України в в`їзду в Україну.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити із залу суду.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків до 28 травня 2025 року.

Виконання ухвали доручити Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя -