печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника: ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001) КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2025 у провадженні слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001) КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку з масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001048 від 10.10.2014 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001) КК України.

21.06.2024 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої 17.11.2015 підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001) КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після вступу 25.02.2010 на пост Президента України, ОСОБА_8 , вирішив не виконувати покладені на нього на цій посаді конституційні обов`язки дбати про благо Вітчизни і добробут Українського народу, відстоювати права і свободи громадян, додержуватися Конституції України і законів України та виконувати свої обов`язки в інтересах усіх співвітчизників, а використовувати владні повноваження Президента України насамперед у власних інтересах, які полягали у незаконному заволодінні всією повнотою державної влади та її використання для свого особистого, членів своєї сім`ї та найближчого оточення незаконного збагачення за рахунок ресурсів України і народу України.

З цією метою ОСОБА_8 спільно з особами з свого найближчого оточення - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими на даний час слідством особами створили злочинну організацію, керівником якої безумовно та безальтернативно визначено її злочинного лідера ОСОБА_8 , на якого покладено загальне керівництво злочинною організацією та виконання усього комплексу організаційно-розпорядчих функцій стосовно злочинної організації в цілому.

До участі у злочинної організації та вчинення у її складі тяжких і особливо тяжких злочинів було залучено ряд працівників правоохоронних органів, зокрема ОСОБА_7 , якого 30.10.2013 призначено на посаду першого заступника Голови Служби безпеки України (перебував на посаді по 26.02.2014).

Злочинна організація ОСОБА_8 у період з 25.02.2010 по 20.02.2014 безперешкодно існувала на території України, що дозволило її керівникам спланувати та організувати вчинення низки тяжких та особливо тяжких злочинів щодо захоплення державної влади, заволодіння чужим майном, в особливо великому розмірі, отримання неправомірної вигоди, обставини вчинення яких розслідують в окремих кримінальних провадженнях.

Крім того, ОСОБА_8 , члени злочинної організації, а саме: Прем`єр-міністр України ОСОБА_9 , Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_10 , Голова Служби безпеки України ОСОБА_13 , Генеральний прокурор України ОСОБА_11 та інші члени цієї організації, з метою максимального строку перебування у владі, її утримання і збереження, домовилися вчиняти як особисто, так і з залученням інших членів організації та, за необхідності, інших осіб, які не входять до організації, із використанням наданої їм влади та службових повноважень незаконний вплив на громадські організації та їх активістів, опозиційні політичні сили та їх лідерів, здійснювати обмеження прав та законних інтересів в той чи інший спосіб будь-кого, хто загрожує узурпації влади ОСОБА_8 або можуть вплинути на виконання їх злочинних намірів і також організовувати у зв`язку з цим здійснення незаконного перешкоджання будь-яким зборам, мітингам, вуличним походам і демонстраціям громадян та вчиняти для цього інші незаконні дії.

Так, у період з 21.11.2013 по 20.02.2014 в місті Києві проходили масові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян, які були викликані відмовою уряду України і Президента України ОСОБА_8 підписати Угоду про асоціацію між Україною та Європейським Союзом.

Президент України ОСОБА_8 , бажаючи припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян, які ставили під загрозу його перебування при владі, усвідомлюючи злочинність своїх дій, використовуючи наявні повноваження Президента України і створену ним і його оточенням систему управління, будучи керівником створеної ним злочинної організації віддав явно злочинні вказівки членам очолюваної ним злочинної організації - Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_14 , Голові Служби безпеки України ОСОБА_13 , Міністру оборони України ОСОБА_15 про застосування підлеглими їм працівниками без відповідних підстав і з порушенням вимог чинного законодавства спеціальних засобів, техніки і вогнепальної зброї для силової протидії акціям протесту в місті Києві.

У подальшому, в період з 21.11.2013 по 20.02.2014 ОСОБА_7 , діючи у складі злочинної організації спільно з її керівником - Президентом України ОСОБА_8 та її членами - Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_10 , заступником Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_16 , начальником Головного управління - командувачем внутрішніх військ МВС України ОСОБА_17 , начальником ГУМВС України в Київській області, а з 01.12.2013 тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_18 , заступником начальника Головного управління - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_19 , командиром ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_20 , Головою Служби безпеки України ОСОБА_13 , Міністром оборони України ОСОБА_15 , начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України ОСОБА_21 , діючи умисно, спільно із Секретарем Ради національної безпеки і оборони України ОСОБА_22 , його заступником ОСОБА_23 , головою Київської міської державної адміністрації ОСОБА_24 та залученими підлеглими працівниками МВС України, Служби безпеки України, військовослужбовцями Збройних Сил України перевищуючи владу та свої службові повноваження, кожен у своїй частині, виходячи із завдань, які перебували в повноваженнях очолюваних ними відомств, вчинили та організували вчинення низки злочинів, у тому числі тяжких та особливо тяжких, спрямованих на незаконне перешкоджання організації та проведенню громадянами зборів, мітингів, походів і демонстрацій, які відбувались у центральній частині міста Києва, в результаті чого учасникам зібрань заподіяно тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, у тому числі смерть двом та більше особам, а також завдано матеріальні збитки фізичним та юридичним особам, зокрема:

- перевищення службових повноважень працівниками спецпідрозділу міліції «Беркут» ГУМВС України в Харківській, Львівській областях, в АР Крим та з інших регіонів України спільно з військовослужбовцями внутрішніх військ та зведеними загонами ППС МВС України у взаємодії з озброєними представниками злочинних угруповань та найнятими цивільними особами, так званими тітушками, 18.02.2014 в період з 10 до 16 години на вулицях Інститутській, Михайла Грушевського, Шовковичній, Садовій, Маріїнському парку, Кріпосному провулку, Хрещатику, Ольгинській, Липській, Банковій, Європейській площі, майдані Незалежності, Кловському узвозі в місті Києві під час зборів, мітингу, вуличного походу та демонстрації, в тому числі під час масового руху людей з майдану Незалежності до будівлі Верховної Ради (вул. Грушевського, 5) вказаними вулицями (пішохідній та проїзній частинах), з метою публічного висловлення підтримки (солідарності) голосуванню народними депутатами України в парламенті за повернення до Конституції 2004 року, що передбачала обмеження повноважень Президента України в частині призначення та припинення повноважень Прем`єр-міністра України, членів Кабінету Міністрів України, керівників інших центральних органів виконавчої влади, голів місцевих державних адміністрацій, призначення та звільнення Генерального прокурора України, утворення, реорганізацію та ліквідацію міністерств та інших органів виконавчої влади, скасування актів Кабінету Міністрів України та інших, шляхом застосування до мітингувальників фізичної сили, гумових кийків, сльозогінного газу і світлошумових гранат, а також прихованого (без офіційного наказу) - вогнепальних набоїв та зброї, унаслідок чого учасникам мітингу, вуличного походу та демонстрації заподіяно різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження, в т.ч. тяжкі, та смерть двом та більше особам способом, небезпечним для життя багатьох осіб. Зокрема, заподіяно смерть 4 особам, вчинено замахи на умисні вбивства 10 осіб, 24 особам заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, 99 - середньої тяжкості тілесні ушкодження, 250 - легкі тілесні ушкодження та 2 особам завдано насильницьких дій, які спричинили фізичний біль;

(обставини вчинення кримінальних правопорушень за подіями 18-20.02.2014 розслідувались у кримінальному провадженні № 0002014, в якому затверджений обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 перебуває на розгляді Броварського міськрайонного суду Київської області, судова справа № 757/44453/23-к).

- спроби силового розгону співробітниками органів внутрішніх справ та Служби безпеки України, із залученням сил та засобів Збройних Сил України, мітингувальників, які перебували на майдані Незалежності в місті Києві з 16 години 18.02.2014 до 6 години 19.02.2014, поєднаного з протиправним та надмірним застосуванням фізичної сили, спеціальних засобів, спецтехніки та вогнепальної зброї під виглядом проведення антитерористичної операції (далі - АТО), у результаті чого із числа учасників заходів протесту заподіяно тяжкі наслідки, зокрема у вигляді: вбивств 13 осіб, спричинення тяжких тілесних ушкоджень 47 особам, середньої тяжкості тілесних ушкоджень 76 особам, легких тілесних ушкоджень 139 особам, а серед працівників правоохоронних органів заподіяно смерть 9 особам, спричинені тяжкі тілесні ушкодження 14 особам, тілесні ушкодження середньої тяжкості 26 особам, легкі тілесні ушкодження 82 особам. Також у результаті незаконного проведення АТО у центральній частині міста Києва (на майдані Незалежності та прилеглих вулицях) працівниками правоохоронних органів виникла пожежа у будівлі Федерації профспілок України (далі - Федерація профспілок України) за адресою: майдан Незалежності, 2, внаслідок якої заподіяно смерть двом особам із числа мітингувальників та якою частково зруйновано приміщення будівлі, пошкоджено майно юридичних та фізичних осіб, яке розміщувалось у цих приміщеннях, чим завдано матеріальні збитки юридичним і фізичним особам на загальну суму 13 мільйонів 834 тисячі 539 гривень 97 копійок, а також пошкоджена та знищена спеціальна техніка органів внутрішніх справ на загальну суму 2 мільйони 824 тисячі 192 гривні;

(обставини вчинення кримінальних правопорушень за подіями 18-20.02.2014 розслідувались у кримінальному провадженні № 0002014, в якому затверджений обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 перебуває на розгляді Броварського міськрайонного суду Київської області, судова справа № 757/44453/23-к)

У зв`язку із вчиненням зазначених дій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Макіївка Донецької області, громадянин України, громадянин російської федерації згідно паспорту № НОМЕР_1 , не судимий, який на момент вчинення злочину був зареєстрований та фактично проживав за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , адреса можливого проживання на теперішній час: тимчасово окупована російською федерацією територія України - АДРЕСА_1, обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001).

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються:

- Указами Президента України від 30.10.2013 № 591/2013 про призначення ОСОБА_7 на посаду першого заступника Голови Служби безпеки України та від 12.11.2013 № 632/2013 - про призначення ОСОБА_7 на посаду керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України;

- депутатським зверненням ОСОБА_25 від 23.02.2014 щодо безпосередньої причетності ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , інших високопосадовців до вчинення та організації вчинення ряду тяжких та особливо тяжких злочинів у центральній частині м. Києва (на Майдані Незалежності та прилеглих вулицях), пов`язаних з протидією акціям громадського протесту у центральній частині м. Києва у період з листопада 2013 по лютий 2014 року яке стало підставою для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень;

- листами народного депутата України ОСОБА_26 від 15.05.2014 № 3832-92-102/МСК, від 12.06.2014 № 3832-101-102/МСК, від 07.07.2014 № 3832-110(ВС)-102/МСК щодо причетності до незаконного перешкоджання організації та проведенню мітингів, походів і демонстрацій колишніх Президента України ОСОБА_8 , Голови Служби безпеки України ОСОБА_13 та інших осіб;

- висновками службових розслідувань: Служби безпеки України від 15.04.2014 та від 28.03.2014, Міністерства внутрішніх справ України від 24.04.2014 та Міністерства оборони України від 24.03.2014 за фактами незаконної організації та проведення керівництвом Служби безпеки України в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року антитерористичної операції у центральній частині м. Києва, залучення сил та засобів Збройних Сил України та Міністерства внутрішніх справ України до незаконного перешкоджання організації та проведенню мітингів, походів і демонстрацій під приводом прийняття участі в антитерористичної операції, відповідності вимогам чинного законодавства дій окремих керівників правоохоронних органів та військовослужбовців Збройних Сил України;

- показаннями свідків - працівників апарату МВС України ОСОБА_27 від 25.10.2016, ОСОБА_28 від 08.11.2016, ОСОБА_29 від 09.11.2016, ОСОБА_30 від 09.11.2016, ОСОБА_31 від 17.11.2016 та ОСОБА_32 від 23.11.2016 щодо ролі ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 у незаконному перешкоджанні організації та проведенню мітингів, походів і демонстрацій;

- показаннями свідків - учасників мітингів, походів і демонстрацій ОСОБА_33 від 10.08.2016, ОСОБА_34 від 23.08.2016, ОСОБА_35 від 19.10.2016, ОСОБА_36 від 16.11.2016, ОСОБА_26 від 05.12.2016, ОСОБА_25 від 08.12.2016, ОСОБА_37 від 24.03.2015 та 29.07.2015, ОСОБА_38 від 11.10.2016 та 13.10.2016, ОСОБА_39 від 11.11.2016, ОСОБА_40 від 05.04.2017, ОСОБА_41 від 08.05.2014 та 29.08.2016, ОСОБА_42 від 14.04.2017, ОСОБА_43 від 04.04.2017, ОСОБА_44 від 26.08.2016 та 04.10.2016, ОСОБА_45 від 04.04.2017, ОСОБА_46 від 19.08.2016, щодо причетності ОСОБА_8 та керівників правоохоронних органів до вищезазначених злочинів;

- показаннями допитаного як свідка колишнього Голови Верховної Ради України ОСОБА_47 , який показав, що він ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , під час подій на Майдані Незалежності у м. Києві по понеділках збиралися у резиденції «Межгір`я», де втрьох обговорювали соціально-економічні проблеми в країні, у тому числі з приводу прийняття Закону України щодо застосування амністії до учасників подій на Майдані незалежності у м. Києві;

- показаннями свідка - народного депутата України ОСОБА_48 від 17.06.2014, який повідомив про розкрадання ОСОБА_8 та його найближчим оточенням державних коштів шляхом побудови корупційних схем. На думку ОСОБА_48 , шлях реформування країни виявився невигідним для ОСОБА_8 , тому ним й був застосований силовий варіант припинення акцій громадського протесту;

- показаннями свідка - другого Президента України ОСОБА_49 від 20.12.2016, який підтвердив неодноразові розмови із ОСОБА_8 щодо акцій протестів та недопустимості застосування сили до мітингувальників. При цьому, ОСОБА_8 пропонувалось для врегулювання виниклої політичної кризи звільнити Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_10 та відправити Кабінет Міністрів України у відставку, але ОСОБА_8 такі пропозиції не сприймав;

- показаннями свідка - колишнього представника України в Європейському Союзі ОСОБА_50 від 08.12.2016, якій повідомив, що ОСОБА_8 ще 19.11.2013 прийняв рішення не підписувати у м. Вільнюс (Литовська Республіка) 28 - 29.11.2013 під час саміту глав країн-членів Європейського Союзу Угоду про асоціацію між Україною та Європейським Союзом;

- журналом обліку з`єднань на комутаторі Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому міститься інформація «Для службового користування» про з`єднання Президента України ОСОБА_8 із Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_10 , Головою СБ України ОСОБА_13 та іншими високопосадовцями у період з листопада 2013 по лютий 2014 року під час протидії проведенню у м. Києві мітингів, вуличних походів і демонстрацій громадян;

- протоколом огляду оптичних дисків, які містять відомості про телефонні з`єднання ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_51 , ОСОБА_19 та інших, які підтверджують факт спілкування між собою вказаних осіб під час подій на Майдані Незалежності у м. Києві;

- показаннями свідків працівників ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_52 від 30.04.2015, ОСОБА_53 від 11.04.2016, ОСОБА_54 від 22.06.2018, показання свідків працівників ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_55 від 18.11.2015, 29.11.2015 та 21.05.2021, ОСОБА_56 від 14.07.2015, 24.07.2015 та 31.08.2015, ОСОБА_57 від 27.08.2015, ОСОБА_58 від 10.07.2014, які підтвердили, обставини залучення територіальних підрозділів БМОП «Беркут» до протидії протестним акціям, роль в організації таких дій керівництва ГУМВС України в м. Києві та командирів територіальних підрозділів;

- показаннями свідка начальника відділу координації підрозділів спеціального призначення ГУ ВВ МВС України ОСОБА_59 від 24.05.2021, щодо обставин залучення підрозділів внутрішніх військ до протидії акціям протестів на виконання вказівки ОСОБА_17 ;

- показаннями осіб, які постраждали внаслідок протиправних дій правоохоронних органів та визнанні у провадженні потерпілими;

- відомостями про залучення до охорони громадського порядку працівників органів внутрішніх справ з інших регіонів під час масових заходів протестного характеру про проводились на території міста Києва та розрахунками сил та засобів територіальних підрозділів ПМОН «Беркут»;

- протоколами огляду відеозаписів подій, які відбувались у період з листопада 2013 по лютий 2014 року в центральній частині міста Києва, на якому відображено обставини протидії працівниками правоохоронних органів акціям протесту;

- протоколами огляду виступів ОСОБА_60 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 у засобах масової інформації;

- функціональними обов`язками підозрюваних та іншими нормативно-правовими актами, які регламентують їх діяльність на займаних посадах; іншими доказами у їх сукупності та взаємодії.

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Фактичні дані, що містяться у зазначених документах вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів за вищевказаних обставин.

При цьому, достатність доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у зазначених злочинах, крім положень КПК України, повинна враховуватися з практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема рішенням «Чеботарь проти Молдови», у відповідності до якої обґрунтованість підозри визначається наявністю фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Таким чином, орган досудового розслідування, повідомивши ОСОБА_7 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких із речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з наступних підстав.

06.03.2015 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 (в редакції Закону від 07.04.2011) КК України.

У зв`язку із невстановленням його місця перебування, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 06.03.2015 у день його складення, таке повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст.ст. 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

17.11.2015 ОСОБА_7 повідомлено про зміну підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 41 ст. 340, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 27 п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У зв`язку із невстановленням місця перебування ОСОБА_7 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про зміну підозри від 17.11.2015 у день його складання, зазначене повідомлення, відповідно до вимог ст. 279, ч. 1 ст. 278, ст.ст. 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Кримінальне провадження № 0001048 на підставі ч. 3 ст. 217 КПК України виділене з кримінального провадження № 0000228 від 22.01.2014.

19.01.2022 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001048 продовжений до 12 місяців.

15.06.2025 повістка слідчого Державного бюро розслідувань про виклик підозрюваного ОСОБА_7 до органу досудового розслідування про явку 21.06.2024 опублікована на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

Письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої 17.11.2015 підозри та повідомлено про нову підозру від 21.06.2024 опубліковано на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора 21.06.2024 та в газеті «Урядовий кур`єр» 25.06.2024.

У зв`язку із невстановленням місця перебування ОСОБА_7 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про зміну підозри від 21.06.2024 у день його складання, зазначене повідомлення, відповідно до вимог ст. 279, ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, органом досудового розслідування вжито всіх необхідних заходів для вручення ОСОБА_7 повідомлень про підозру у кримінальному провадженні № 0001048 від 10.10.2014, а тому у відповідності до ст. 42 КПК України він набув статусу підозрюваного.

Водночас вжитими органом досудового розслідування заходами місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 не встановлено, у зв`язку з чим 13.03.2015 його оголошено у розшук, проведення якого доручено Службі безпеки України.

Окрім того, 09.10.2024 постановою слідчого підозрюваний ОСОБА_7 оголошений у міжнародний розшук. Постанова про міжнародний розшук підозрюваного 10.10.2024 направлена для виконання до Департаменту захисту національної державності СБУ листом № 10-5-01-25343.

На даний час підозрюваний ОСОБА_7 за місцем проживання та реєстрації на території України відсутній, переховується від органу слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та стосовно нього наявні фактичні дані, про те, що він перебуває за межами України.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_61 від 27.03.2015, ОСОБА_62 від 25.09.2015, ОСОБА_63 від 30.03.2016, ОСОБА_64 від 30.09.2016, ОСОБА_65 від 30.03.2017, надавались дозволи на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До цього часу підозрюваний ОСОБА_7 на територію України не повертався, що також підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 10.04.2025 № 19/29720-25-вих. Відомостей щодо перетину ОСОБА_7 державного кордону України та адміністративного кордону із тимчасово окупованими територіями України не отримано.

Відповідно до листа Головного управління СБУ в АР Крим від 18.04.2025 № 76/1/76/3-184, на теперішній час вживаються заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 . За місцем реєстрації і проживання на підконтрольній території України розшукуваний відсутній. За наявною офіційною інформацією вірогідним місцем перебування ОСОБА_7 може бути тимчасово окупована територія Автономної Республіки Крим.

Водночас, відповідно до листа Департаменту кіберполіції НП України від 19.01.2023 № 647/38/5/03-2023 та додатків до нього ОСОБА_7 отримав паспорт громадянина російської федерації.

Також, обставини переховування підозрюваного ОСОБА_7 та його перебування за межами України, зокрема на тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, встановлено судом при розгляді клопотання Генеральної прокуратури України про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 (ухвала Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2021 у судовій справі № 757/57365/20-к).

З аналогічних підстав ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.04.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002014 (судова справа № 757/15978/20-к).

Таким чином, є підстави вважати, що ОСОБА_7 може тимчасово або постійно перебувати на території російської федерації.

Виїзд та перебування підозрюваного ОСОБА_7 на території російській федерації, яка системно не виконує норми міжнародного права (що підтверджується, зокрема, резолюціями Генеральної Асамблеї ООН, наприклад, A/RES/75/192 від 16.12.2020) були зумовлені наміром переховуватися на її території з метою ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, інші підозрювані у кримінальному провадженні № 0001048 також знаходяться в розшуку, за наявною інформацією переховується на території російської федерації та на тимчасово окупованій російською федерацією території України - Автономній Республіці Крим.

Встановлено, що співучасники ОСОБА_7 в скоєнні зазначених злочинів, а саме: колишні Президент України ОСОБА_8 , Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_10 , Голова Служби безпеки України ОСОБА_13 , командир ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, ОСОБА_20 , заступник начальника ГУ - начальник міліції громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_19 , командувач ВВ України ОСОБА_17 знаходяться на території російської федерації, а заступник Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_16 , тимчасово виконувач обов`язків начальника ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_18 також переховуються від органу досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій рф території України - Автономній Республіці Крим.

Крім цього, обставини переховування співучасників ОСОБА_17 та їх перебування за межами України, зокрема на території російської федерації та на тимчасово окупованій російською федерацією території України - АР Крим, встановлено Печерським районним судом м. Києва при розгляді клопотань Державного бюро розслідувань про обрання запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_66 - ухвалою від 04.08.2021 у справі № 757/41719/21-к; відносно підозрюваного ОСОБА_8 - ухвалою від 01.04.2025 у справі № 757/14496/25-к; відносно підозрюваного ОСОБА_10 - ухвалою від 01.04.2025 у справі № 757/14498/25-к; відносно підозрюваного ОСОБА_16 - ухвалою від 01.04.2025 у справі № 757/14494/25-к; відносно підозрюваного ОСОБА_19 - ухвалою від 14.04.2025 у справі № 757/17294/25-к; відносно підозрюваного ОСОБА_18 - ухвалою від 14.04.2025 у справі № 757/17327/25-к; відносно підозрюваного ОСОБА_20 - ухвалою від 01.04.2025 у справі № 757/17323/25-к; відносно підозрюваного ОСОБА_67 - ухвалою від 01.04.2025 у справі № 757/17330/25-к.

До цього часу ОСОБА_7 на жоден із викликів правоохоронного органу безпідставно не з`явився, про причини неявки орган досудового розслідування та суд не повідомив.

На теперішній час у кримінальному провадженні встановлені обставини, які свідчать про існування ризиків вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, в яких останній підозрюється ( ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено максимальне покарання у вигляді довічного позбавлення волі), а також вищевказані фактичні дані щодо перебування ОСОБА_7 за межами території України та ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду, є достатньо підстав вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, переховується від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризиків, передбачених у п. п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_7 тривалий час перебував на вищих державних посадах, має міцні зв`язки з керівниками органів державної влади, судової гілки влади та правоохоронних органів, а тому використовуючи ці зв`язки з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів, та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні та інших учасників кримінального провадження, в тому числі яких не допитано щодо обставин вчинених ним злочинів, чим перешкоджати у такий спосіб встановленню обставин кримінального правопорушення, а також скоїти щодо них інший злочин.

Окрім того, злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 скоєні ним у складі злочинної організації спільно з колишніми високопосадовцями - Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_10 , Президентом України ОСОБА_8 , Генеральним прокурором України ОСОБА_11 , Головою Служби безпеки України ОСОБА_13 , першим заступником Голови Служби безпеки України, керівником Антитерористичного центру при СБ України ОСОБА_7 , Прем`єр-міністром України ОСОБА_9 та іншими.

При цьому, необхідно враховувати ступінь суспільної небезпечності особи підозрюваного та його ролі у вчинені злочинів, оскільки ОСОБА_7 підозрюється в організації злочинів, що прямо вказує на існування ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних.

Таким чином, ОСОБА_7 з метою перешкоджання кримінальному провадженню може здійснювати спроби щодо погодження не повних і недостовірних показань із іншими його учасниками (свідками, підозрюваними), в тому числі з виконавцями та пособниками - колишніми підлеглими військовослужбовцями.

У судовому засіданні прокурори внесене клопотання підтримали з викладених у ньому підстав, просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення захисника, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, надані докази захисниками, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_7 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Так, згідно Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України та наявність ризиків, а саме, те що підозрюваний має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; схильний вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у розшуку

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001) КК України - задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, громадянин російської федерації згідно паспорту № НОМЕР_1 , не судимого, який на момент вчинення злочину був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1