Справа № 199/4433/25
В И Р О К

іменем України

12 травня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000251, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, утримує двох неповнолітніх дітей, працюючого водієм в Відокремленому підрозділі «Інтернешнл Реск`ю Коммітті Інк.» в Україні, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2025 року, приблизно о 19:00 год. в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Кіа Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного (концентрація алкоголю 1,62 %о) та наркотичного сп`яніння, рухався по вулиці Широкій в напрямку Полтавського шосе.

Під час руху ОСОБА_6 знаходячись у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку, що складається, та координувати свої дії, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не забезпечив безпеки дорожнього руху, внаслідок чого рухаючись поблизу будинку № 45 по вул. Широкій у м. Дніпрі, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини праворуч, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 та нерухомий автомобіль «Mitsubishi Grandis», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню (дифузного аксонального ураження), субарахноїдального крововиливу в лівій потиличній ділянці, субдуральної гематоми правої тім`яної ділянки, внутрішньошлуночкового крововиливу (кров в 4-му шлуночку головного мозку) з порушенням свідомості, садном в лобній ділянці, з розвитком в посттравматичному періоді вираженого астено-вегетативного синдрому, грубої двобічної пірамідної та координаторної недостатності, лівобічного помірного геміпарезу; рубленої рани лівої гомілки; саден кінцівок, які згідно п.2.1.3 - «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Кіа Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. (б).: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій

зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП;

п. 2.9.: «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п. 10.1 - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, та показав, що 12 лютого 2025 року в обідній час він вжив біля 200 грамів горілки. Десь за тиждень до того також вживав марихуану. Ввечері йому терміново треба було відправити посилку «Новою поштою», тому він сів за кермо технічно справного автомобіля «Кіа Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та біля 7 години вечора попрямував по вул. Широкій в напрямку від с. Обухівка до міста. В чому була крайня необхідність сідати за кермо автомобіля в стані сп`яніння, пояснити не може. Рухався зі швидкістю 50-60 км/год. Під час руху в районі будинку № 45 автомобіль, що рухався перед ним, почав гальмувати, і він несвоєчасно зреагував, відвернув кермо праворуч, на насипу з землі його автомобіль підкинуло, через що він втратив кермування, після чого автомобіль вдарило в дерево, збив жінку пішохода та пошкодив інший автомобіль. Визнає, що ним були порушені вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1 Правил дорожнього руху України і спричинені ним потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження є наслідком вказаного порушення. Після ДТП він викликав «швидку», і залишився на місці до приїзду поліції. Після ДТП він цікавився станом потерпілої, відшкодував завдану його діями останній моральну шкоду а також витрати на лікуванні, котрі мали місце до цього часу.

Оскільки ОСОБА_6 добровільно та усвідомлено (сумнівів щодо чого під час його допиту встановлено не було) повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ними злочину, правильно розуміє зміст цих обставин, за наявності згоди усіх учасників судового провадження, судом на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є необережним тяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, вид та ступінь наявного у обвинуваченого сп`яніння, характер допущеного ОСОБА_6 порушення Правил дорожнього руху, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків, відомості про особу обвинуваченого.

Останній притягується до кримінальної відповідальності вперше, має зареєстроване постійне місце проживання та офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, утримує двох неповнолітніх дітей, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлені і на такі обставини сторони не посилаються.

Суд враховує, що за ч. 2 ст. 286-1 КК України передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк він п`яти до восьми років.

Разом з тим, за ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності при наявності в санкції статті альтернативи при визначенні виду та розміру призначеного покарання, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначити більш м`яке покарання, передбачене санкцією статті (частини статті), за якою засуджено винного.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Активне сприяння з боку ОСОБА_6 у встановленні фактичних обставин вчиненого ним злочину, поведінка після ДТП: залишення на місці події та самостійний виклик поліції і «швидкої допомоги», вжиття активних заходів з мінімізації завданої його діями шкоди потерпілій (відшкодування витрат на лікування), ставлення самої потерпілої до вчиненого ОСОБА_6 діяння, в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Судом встановлено також декілька обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Встановлені судом в сукупності з вищенаведеним відомості про особу обвинуваченого: притягнення до кримінальної відповідальності вперше, виключно позитивна характеристика, утримання двох неповнолітніх дітей, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, який зробив належні висновки, критично ставиться до вчиненого ним діяння, що вказує на дійсне усвідомлення ним небезпеки скоєного кримінального правопорушення, є достатньою, визначеною законом підставою для висновку про можливість призначення обвинуваченому основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України. На переконання суду, достатнім за вищевказаних обставин буде призначення основного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

При цьому, на переконання суду, лише реальне відбування ОСОБА_6 призначеного покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи

ОСОБА_6 підлягає призначенню обов`язкове додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту підлягає залишенню до набрання вироком законної сили.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення з 12 лютого 2025 року (час затримання в порядку ст. 208 КПК України) по 14 лютого 2025 року включно підлягає зарахуванню у строк покарання обвинуваченому з розрахунку день за день.

За приписами ч. 7 ст. 72 КК України цілодобовий домашній арешт з 14 лютого 2025 року підлягає зарахуванню у строк покарання обвинуваченому з розрахунку: три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України зі скасування арешту транспортного засобу.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 379, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, та з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , та покладенням на нього обов`язків:

- не відлучатися із м. Дніпро без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця мешкання;

зобов`язавши ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду.

Строк відбування основного покарання у виді позбавлення обчислювати ОСОБА_6 з моменту фактичного затримання на виконання вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення з 12 лютого 2025 року по 14 лютого 2025 року включно зарахувати у строк покарання ОСОБА_6 з розрахунку день за день.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України цілодобовий домашній арешт з 14 лютого 2025 року по день набрання вироком законної сили зарахувати у строк покарання ОСОБА_6 з розрахунку один день позбавлення волі за три дні цілодобового домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок.

Речові докази:

-автомобіль «Кіа Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 427, повернути власнику, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 лютого 2021 року (справа № 202/1630/25, провадження № 1-кс/202/1399/2025);

-диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

12.05.2025