ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/616/25 Справа № 704/770/22 Категорія: ч.ч.1, 2 ст. 345 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 15 липня 2025 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 345 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 12 вересня 2025 року, без внесення застави.

При прийнятті такого рішення, суд врахував ступень тяжкості кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченій ОСОБА_7 , які відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів. Окрім того, суд вказав, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. На існування наведених ризиків суд послався на відомості про особу обвинуваченої, яка не працює, що говорить про відсутність у неї постійного джерела доходу, обвинувачується у погрозі вбивством, насильством щодо працівника правоохоронних органів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час. Зазначає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 йому було вручене без додатків, що позбавило його можливості повного ознайомлення із документами, що обґрунтовують наявність ризиків, на які посилається прокурор. Стверджує, що його підзахисна, на передодні судового засідання, подала до суду медичні документи, які підтверджують поважність причин її неявки до суду. В день судового засідання ОСОБА_7 з`явилась до суду, і відразу на неї працівниками поліції був складений протокол про затримання. Вважає, що суд при ухваленні рішення припустився недотримання процесуального права, не врахувавши відомості про особу, яка є інвалідом 2 групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2014 та 2021 р.н., один з яких є інвалідом дитинства, а другий страждає на аутизм та потребує постійного медико-санітарного лікування та реабілітації. Зазначає, що при застосуванні обвинуваченій запобіжного заходу, суд порушив практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Вказує на рішення ЄСПЛ, які, на його думку, не враховані при обранні запобіжного заходу.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачена та її захисник, які підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої та її захисника, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що ухвала, яка оскаржується, не відповідає цим вимогам закону.

Частина 2 статті 422-1 КПК України визначає, що апеляційний суд здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо застосування запобіжного заходу мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При застосуванні найсуворішого запобіжного заходу до ОСОБА_7 , суд першої інстанції вважав, що існують ризики, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Висновок суду про наявність ризику вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення будь-якими доказами не підтверджується. Щодо цього апеляційний суд враховує, що обвинувачена раніше не судима, з моменту вчинення кримінального правопорушення, за яким їй висунуто обвинувачення пройшло більше трьох років. Отже стверджувати, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення підстави відсутні.

Суд першої інстанції всупереч вимог ст. 196 КПК України, не навів обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Вагомість ризику переховуватися від суду не є таким, що унеможливлює вирішення питання про застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, а ніж виняткового тримання під вартою.

Суд у переважній більшості, як на підставу для задоволення клопотання прокурора, послався на те, що обвинувачена не з`являлась у судові засідання, що на думку суду, свідчить про невиконання обвинуваченою обов`язків, визначених ст. 181 КПК України.

Проте суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону, повинен вирішити чи довів прокурор недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів переконана, що прокурор не довів цих обставин.

З клопотання прокурора вбачається, що ОСОБА_7 на неодноразові виклики до суду без поважних причин не з`являлась та не виконувала покладені на неї обов`язки, через що в подальшому ухвалами суду до неї було застосовано привід, двічі накладено грошове стягнення.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КУпАП запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалась від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню, або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Утім, суд першої інстанції, не дивлячись на те, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше не судима, обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 та 5 років, не зробив висновок, що вона переховувалась від суду, перешкоджала кримінальному провадженню, або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Та обставина, що на обвинувачену двічі було накладено грошове стягнення, за неявку у судове засідання без поважної причини, не свідчить, що вона переховувалась від суду.

Окрім того, щодо неявки обвинуваченої у судові засідання, остання в апеляційному суді повідомила, що перебувала на лікуванні, що підтверджується наявними у неї довідками.

За таких обставин, в матеріалах справи не існує даних, котрі є перепоною для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При вирішення цього питання, також необхідно враховувати особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, є інвалідом ІІ групи, має на утримання трьох неповнолітніх дітей, однин з яких з інвалідністю.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що відсутні перешкоди для зміни обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, який буде достатнім для запобігання встановленого ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. При цьому на обвинувачену слід покласти певні обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити, ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 15 липня 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченій залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду в період часу з 20.00 до 06.00 години кожного дня.

Строк дії запобіжного заходу до 27 вересня 2025 року.

Зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти такі обов`язки: не відлучатися з міста свого проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматися від спілкування з обвинуваченою, потерпілим і свідками у цьому кримінальному провадженні без дотримання умов визначених судом.

Вказані обов`язки покладаються на строк 2 місяці.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

Зобов`язати Звенигородське РУП ГУ Національної поліції в Черкаській області поставити на облік ОСОБА_7 і повідомити про це Тальнівський районний суд Черкаської області.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3