Справа № 204/4281/25
Провадження № 1-кс/204/1152/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000544 від 15.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000544 від 15.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000544 від 15.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР на підставі повідомлення 5 управління Департаменту військової контррозвідки СБ України про те, що громадяни України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на виконання завдань невстановлених представників спецслужб рф на території Дніпропетровської області здійснюють готування до вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення.

Відповідно до відповіді на доручення слідчого з 5 управління ДВКР СБУ № 17/5-1350нт від 15.04.2025, встановлено, що до вказаної протиправної діяльності причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який, на виконання завдань спецслужб рф, створює на території Дніпропетровської області схрони, у яких, для подальшої організації безпечних каналів зв`язку з представниками ворожої спецслужби, закладає мобільні термінали, інструкції для реєстрації в інтернет-месенджері «Telegram», а також компоненти для створення саморобних вибухових пристроїв, які у подальшому плануються використовуватись невстановленими особами для вчинення терористичних актів на території Дніпропетровської області та інших областей України.Встановлено, що ОСОБА_5 у своїй злочинній діяльності, а саме для перевезення комплектуючих предметів та речовин для саморобного вибухового пристрою та для їх переміщення до відповідного місця, т.зв. схрону, використовує автомобіль марки «Ваз 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , у якому можуть зберігатися предмети і документи, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: предмети та речі, які використовуються для виготовлення саморобних вибухових пристроїв (електросірники, селітра, алюмінієва пудра, безхлорні миючі засоби, електроліт, ацетон тощо), упаковки з-під вказаних речовин, а також предмети для кріплення вказаного СВП; комп`ютерні системи чи їх частини, мобільні термінали систем зв`язку, носії комп`ютерних даних (у тому числі планшети, ноутбуки, карти пам`яті, флеш-накопичувачі, переносні жорсткі диски і т.п.); носії інформації, що містять в собі електронне листування стосовно події злочину; особисті записи (записники, блокноти, чорнові записи тощо), які можуть містити відомості щодо вчинення злочину і можуть бути використані як докази в ході розслідування.

Так, 18.04.2025 року за результатами проведення обшуку транспортного засобу «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , виявлено та вилучено наступне: автомобіль марки «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 , синього кольору;свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; ключ для відкриття дверей даного автомобіля, ключ для відкриття багажного відділення автомобіля та ключ для замка запалювання (на одній связці).18.04.2025 року постановою слідчого зазначений вище автомобіль визнано речовим доказом, оскільки вказаний транспортний засіб може містити відомості, що встановлюються під час кримінального провадження.Відповідно даним Єдиного державного реєстру реєстрації транспортних засобів, автомобіль марки «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .18.04.2025 ОСОБА_5 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 та п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, за підозрою останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.Крім цього, на даний час існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту на зазначене в клопотанні майно, шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування ним, призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження останнього, зокрема внаслідок повернення вищевказаного майна, будуть втрачені сліди злочину та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.На підставі викладеного вище, з урахуванням того, що вилучений за результатами обшуку зазначений предмет, який в подальшому визнано речовим доказом, може містити інші відомості, що встановлюються під час кримінального провадження, та потребують детального вивчення і дослідження, яке можливо тільки під час проведення необхідних судових експертиз та інших слідчих (розшукових) і процесуальних дій, а також з метою запобігання можливості приховування зазначених речових доказів. У зв`язку з чим, слідчий звернувся з даним клопотанням до суду і просив розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Слідчий надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання про арешт майна задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю за можливе розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В статті 98 КПК України зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000544 від 15.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України. У даному кримінальному провадженні, 18.04.2025 року за результатами проведення обшуку транспортного засобу «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , виявлено та вилучено наступне: автомобіль марки «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 , синього кольору;свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; ключ для відкриття дверей даного автомобіля, ключ для відкриття багажного відділення автомобіля та ключ для замка запалювання (на одній связці). Відповідно даним Єдиного державного реєстру реєстрації транспортних засобів, автомобіль марки «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 18.04.2025 року ОСОБА_5 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 та п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, за підозрою останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України. Постановою слідчого від 18 квітня 2025 року, вищевказане вилучене майно під час проведення обшуку, визнано речовими доказами по кримінальному провадженні № 0000544.

Враховуючи зазначені підстави, згідно зі ст.98 КПК України, вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування.

Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, а саме з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості його знищення, пошкодження, відчуження, у зв`язку з чим, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 40, 110,131-132, 170-172,309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000544 від 15.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 18.04.2025 року під час проведення обшуку автомобіля «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме на:автомобіль марки «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 , синього кольору;свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; ключ для відкриття дверей автомобіля «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключ для відкриття багажного відділення автомобіля «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключ для замка запалювання автомобіля «Ваз 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 (на одній связці), шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1