Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/488/25
Провадження № 1-кп/670/68/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року селище Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 02.05.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Грим`ячка Віньковецького району Хмельницької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, особи з інвалідністю ІІ групи з дитинства довічно, не працевлаштованої, не одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у квітні 2025 року (точний час та дати досудовим розслідуванням не встановлено) у с. Грим`ячка Зіньківської сільської територіальної громади, Хмельницького району Хмельницької області, в межах берегової смуги р. Грим`ячка, перебуваючи на земельній ділянці, площею 3,4312 га, діючи умисно, з корисливих мотивів, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою її самовільного використання у власних цілях, діючи всупереч вимогам ст.ст. 112, 113, 115, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації передачі їй у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також в порушення ст.ст. 60, 61 Земельного Кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах, які є частиною водоохоронних зон, уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), садівництво та городництво, а також передбачений правовий порядок користування землями водного фонду, зокрема порушення ст. 93 Водного кодексу України, якою визначено, що в межах зони санітарної охорони діє особливий режим використання земель, не маючи відповідних на те дозвільних документів, достовірно знаючи, що визначена нею земельна ділянка частково охоплює берегову смугу лівого берегу річки Грим`ячка, умисно, на власний розсуд, здійснила сільськогосподарський обробіток земельної ділянки комунальної власності, площею 0,4819 га, а саме розорювання, після чого на площі попередньо розораної земельної ділянки, здійснила посів сільськогосподарської культури, яка розташована поряд із земельною ділянкою площею 3,4312 га. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 самовільно зайняла земельну ділянку, у межах охоронної зони р. Грим`ячка в с. Грим`ячка, Зіньківської сільської територіальної громади, Хмельницького району Хмельницької області, площею 0,4819 га, яка перебуває в межах берегової смуги лівого берегу р. Грим`ячка, оскільки знаходиться в водоохоронній зоні та прибережній захисній смузі водного об`єкту - р. Грим`ячка, яку використала у власних цілях. Своїми умисними діями, які виразилися у самовільному зайнятті земельної ділянки, вчиненому щодо земель в охоронних зонах, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України.

30.06.2025 року у вказаному кримінальному провадженні між представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 укладена угода про примирення відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України.

В угоді про примирення представник потерпілого та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 197-1 КК України, які ніким не оспорюються, узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, визнала повністю та підтвердила, що кримінальне правопорушення вчинила за обставин, викладених в обвинувальному акті та угоді про примирення, угода укладена нею добровільно і не порушує її прав та інтересів, а тому просить суд затвердити угоду про примирення та призначити їй узгоджену міру покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_5 також просить затвердити угоду про примирення, вказала, що угода укладена добровільно і не порушує прав Зіньківської сільської ради.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, угода є добровільною, відповідає інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, просить затвердити угоду про примирення і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки існують обставини, що пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 та ч. 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 197-1 КК України відноситься до нетяжких злочинів, тому у вказаному кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення.

Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє свої права, передбачені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосоване до неї у разі затвердження угоди судом, а представник потерпілого розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися. Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, визнала повністю, щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину, повністю відшкодувала заподіяну шкоду, є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства довічно, характеризується позитивно, а тому з урахуванням особи обвинуваченої суд вважає можливим при призначенні покарання за ч. 2 ст. 197-1 КК України, застосувати ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті у вигляді штрафу, узгодженого сторонами у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, яке відповідає принципам індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а також буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 1 ст. 475 КПК України, затвердити угоду про примирення між підозрюваною ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_5 і призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 393, 395, 468-469, 471, 473, 475, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 30.06.2025 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000016 від 02.05.2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду лише з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1