Справа № 461/5763/25
Провадження № 1-кс/461/4736/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.07.2025 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що вилучені в ході проведення обшуку речі мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також містити інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб, а тому є необхідним долучення таких речей до матеріалів кримінального провадження з метою використання їх у доказуванні, отримання постійного безперешкодного доступу до них, недопущення їх відчуження, зміни або знищення.
29.07.2025 слідчим СУ ГУНП у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, проведено обшук у квартирі АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В ході проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , було вилучено мобільний телефон марки «Iphone 13 mini» (ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , s: НОМЕР_3 ) із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, на даний час в органу досудового розслідування існує сукупність підстав вважати, що вилучений мобільний телефон є речовим доказом у вказаному вище кримінальному провадженні, оскільки містить інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюється в ході проведення досудового розслідування.
Зокрема, вилучений мобільний телефон може містити вхідні/вихідні дзвінки, листування співучасників кримінального правопорушення. Також вилучений мобільний телефон може містити файлові документи та інші відомості, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.
Крім цього, накладення арешту на вилучений мобільний телефон надасть можливість використовувати його як доказ у цьому кримінальному провадженні, забезпечить безперешкодне проведення комп`ютерно-технічних експертиз, крім цього унеможливить зміну або знищення інформації, яка міститься на вказаному мобільному телефоні, що дозволить в подальшому встановити та перевірити факти вчинення кримінального правопорушення та надасть інформацію необхідну для розслідування вказаного провадження.
Вище вказаний мобільний телефон постановою слідчого було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки згідно клопотання просить проводити розгляд клопотання про арешт майна у відсутності власника вказаних об`єктів майна, а також його захисників чи представників, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту такого, а також без участі слідчого та прокурора, які підтримують клопотання в повному обсязі.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до матеріалів, що стали підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що посадові особи одного із державного підприємства, діючи за попередньою змовою організували механізм нарахування та виплати заробітної плати підставним особам, які фактично не працюють на підприємстві.
Зокрема, встановлено, що в. о. директора ДП «Львівський військовий лісокомбінат», голова ліквідаційної комісії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно із керівником безпеки ДП «Львівський військовий лісокомбінат» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та з головним бухгалтером підприємства ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , організували механізм нарахування та виплати заробітної плати підставним особам, які фактично не працюють на підприємстві, тим самим здійснюють протиправну розтрату та привласнення бюджетних коштів в умовах воєнного стану.
В межах вказаного кримінального провадження встановлено, що протягом 2024-2025 років в штаті ДП «Львівський військовий лісокомбінат» працює близько 10 осіб, які фіктивно влаштовані з метою отримання бронювання під час дії воєнного стану та безперешкодному перетину державного кордону України, оскільки впродовж року були відсутні на робочому місці та жодних функціональних та посадових обов`язків не виконували, частина із вказаних працівників перебували за кордоном. Відповідно за вказівкою керівника вказаного підприємства головним бухгалтером здійснювалось щомісячне нарахування заробітної плати понад 80 тис. грн. вказаним особам. Крім цього, встановлено, що частина працівників фіктивно влаштовані на підприємстві підпорядкованому Міністерству оборони України для отримання бронювання з метою ухилення від мобілізації під час дії воєнного стану та безперешкодному перетину державного кордону України.
У подальшому, ОСОБА_6 залучив до своєї протиправної діяльності колишнього інспектора з кадрів ДП «Львівський військовий лісокомбінат» ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який досягнув віку 60-ти років та який неофіційно виконує посадові та функціональні обов`язки замість фіктивно працевлаштованих працівників ДП «Львівський військовий лісокомбінат». Також, встановлено, що ОСОБА_13 отримує грошові кошти за виконану роботу, шляхом зняття готівкових коштів із заробітної банківської картки НОМЕР_5 (рахунку НОМЕР_6 АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), яка належить фіктивно працевлаштованому старшому інспектору з кадрів ДП «Львівський військовий лісокомбінат» ОСОБА_11 .
Також, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 до ДП «Львівський військовий лісокомбінат» фіктивно працевлаштували ОСОБА_14 , який рахувався з лютого 2024 по 15 листопада 2024, який також за час працевлаштування не перебував на робочому місці та будь які посадові та функціональні обов`язки, які на нього були покладені в ДП «Львівський військовий лісокомбінат» фактично не виконував. За час працевлаштування, останньому було нараховано заробітну плату понад 165 000 грн.
Крім цього, до протиправної діяльності була залучена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , та яка являється адвокатом. В її функціональні обов`язки входить надання юридичних послуг ДП «Львівський військовий лісокомбінат». За виконані послуги, остання отримує грошові кошти, шляхом зняття готівкових коштів із заробітної банківської картки НОМЕР_7 (рахунку НОМЕР_8 АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), яка належить фіктивно працевлаштованому працівнику ДП «Львівський військовий лісокомбінат» ОСОБА_10 .
29.07.2025 слідчим СУ ГУНП у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, проведено обшук у квартирі АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В ході проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , було вилучено мобільний телефон марки «Iphone 13 mini» (ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , s: НОМЕР_3 ) із встановленою сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вище вказаний мобільний телефон постановою слідчого було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є забезпечення речових доказів.
Арешт на вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1