Справа № 461/5247/25
Провадження № 1-кп/461/530/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2025 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0001035 від 30.05.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Стрілки Старосамбірського району Львівської області, одруженого, дітей на утриманні не має, з середньою технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України -

в с т а н о в и в:

30 травня 2025 року, близько 08 год. 42 хв., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки FORD, модель FOCUS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі, що проходить вулицею Максима Кривоноса, поблизу будівлі № 1 в місті Львові, порушив вимоги чинних Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями), а саме: 1.2, 1.3, 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «дорожня обстановка»), 2.3 (підпунктів «б» та «д») та 18.1, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода у виді наїзду керованого ним транспортного засобу на нерегульованому пішохідному переході на пішохода ОСОБА_6 . В результаті ДТП потерпіла ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчинені кримінального правопорушення та пояснив, що 30.05.2025 він дійсно керував автомобілем, зокрема здійснював поворот з вул. Винниченка на вул. Максима Кривоноса, де на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Обвинувачений зазначив, що не побачив ОСОБА_6 на пішохідному переході та зрозумів, що здійснив наїзд, лише після того як відчув удар.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому повідомила, що вранці 30.05.2025 вона прямувала на роботу, зупинилась біля пішохідного переходу на вул. Максима Кривоноса, дочекалась зупинки транспортного засобу, після чого почала переходити дорогу. Діставшись до середини проїзної частини, вона побачила, що з протилежного боку рухається інший автомобіль, який, на її думку, перебував на значній відстані та рухався з невеликою швидкістю, у зв`язку з чим вона продовжила рух по пішохідному переходу, після чого відчула удар та втратила свідомість.

Окрім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться також зібраними під час досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- даними, які містяться у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.05.2025, фототаблицею до нього та схемою місця дорожньо-транспортної пригоди;

- даними, які містяться у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №46555, з якого вбачається, що ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні у ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» з 30.05.2025 по 05.06.2025;

- даними, які містяться у медичній карті стаціонарного хворого №46555 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на CD-R диску із даними комп`ютерної томографії у цифровому виді, проведеної ОСОБА_6 30.05.2025 та 31.05.2025;

- даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта №165/25, з якого вбачається, що згідно записів медичної карти стаціонарного хворого №46555 у потерпілої ОСОБА_6 виявлено: травматичне розходження сагітального шва з поширенням лінії перелому на лобну кістку, передню та задню стінки лобної пазухи, вогнищевий забій головного мозку, підшкірна гематома тім`яної ділянки. Також експерт дійшов висновку, що вказані ушкодження могли утворитись 30 травня 2025 року від контакту з виступаючими частинами транспортного засобу з послідуючим падінням на тверду поверхню і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення;

- даними, які містяться у висновку експерта №СЕ-19/114-25/13007-ІТ від 11.06.2025, з якого вбачається, що на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля FORD FOCUS (номерний знак НОМЕР_1 ) знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. На момент огляду система рульового керування досліджуваного автомобіля FORD FOCUS (номерний знак НОМЕР_1 ) знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією;

- даними, які містяться у висновку експерта №СЕ-19/114-25/13009-ІТ від 17.06.2025, з якого вбачається, що під час огляду наданого на дослідження автомобіля FORD FOCUS (номерний знак НОМЕР_1 ) було виявлено характерні технічні пошкодження в його передній лівій частині (деформація (вм`ятина) передньої лівої частини капоту, пошкодження (тріщини) розсіювача лівої блок-фари, тріщини в лівій нижній частині вітрового скла). Автомобіль FORD FOCUS (номерний знак НОМЕР_1 ) контактував своєю передньою лівою частиною з групою відносно твердих предметів (предметом) та відносне пересування предметів (предмету) проходило в напрямку спереду до задньої частини по відношенню до поздовжньої вісі вказаного транспортного засобу. В первинний момент автомобіль FORD FOCUS (номерний знак НОМЕР_1 ) контактував своєю передньою лівою частиною з групою відносно твердих предметів (предметом) (може бути тіло пішохода) та відносне пересування предметів (предмету) проходило в напрямку спереду до задньої частини по відношенню до поздовжньої вісі вказаного транспортного засобу;

- даними, які містяться у висновку експерта №СЕ-19/114-25/13008-ІТ від 23.06.2025, з якого вбачається, що в даній дорожній ситуації, при наданих слідством на дослідження вихідних даних, водію ОСОБА_4 , керуючому автомобілем Ford Focus (номерний знак НОМЕР_1 ), необхідно було керуватись вимогами п.18.1 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору, при наданих на дослідження вихідних даних, в даній дорожній ситуації у водія ОСОБА_4 , керуючого автомобілем Ford Focus (номерний знак НОМЕР_2 ), була можливість запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди (наїзду на пішохода), ця можливість для нього обумовлювалася дотриманням вимог п.18.1 Правил дорожнього руху та для дотримання яких у нього не було завад технічного характеру. У діях водія автомобіля Ford Focus (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 вбачається невідповідність п.18.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку із настанням події дорожньо-транспортної пригоди;

- даними, які містяться у протоколі огляду відеозапису, вилученого з Управління безпеки та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, від 05.06.2025 та оглянутим відеозаписом з місця дорожньо-транспортної пригоди;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.06.2025 за участю потерпілої ОСОБА_6 та схемою місця дорожньо-транспортної пригоди до нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.06.2025 за участю ОСОБА_4 , схемою місця дорожньо-транспортної пригоди до нього та фототаблицею.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержуватися вимоги ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суди повинні виходити з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 , є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання, визначені у ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Своєю чергою, наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та наслідки. Окрім того, суд враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем реєстрації, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, одружений, а тому суд дійшов висновку, що достатнім покаранням обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Крім того, суд вважає за необхідне не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Потерпілою ОСОБА_6 під час підготовчого судового засідання подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 20 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 500 000 грн.

Разом з тим, 03.07.2025 потерпілою ОСОБА_6 подано заяву про залишення цивільного позову без розгляду, оскільки на момент розгляду кримінального провадження вона не має можливості належним чином підтвердити розмір та характер завданої їй шкоди.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. необхідно залишити без розгляду.

Суд вважає за необхідне запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26.06.2025, у виді особистого зобов`язання, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.06.2025 у справі №463/5085/25 арешт на майно у даному кримінальному провадженні необхідно скасувати після вступу вироку в законну силу.

Крім того, відповідно до ст.124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути судові витрати за проведення судових експертиз під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, що становлять 13 371 грн.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.12, 65, 75, 286 КК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1176, 1177 ЦК України, ст.ст. 328, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26.06.2025, у виді особистого зобов`язання, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Скасувати арешт на автомобіль марки FORD, модель FOCUS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.06.2025 у справі №463/5085/25.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, в розмірі 13371 (тринадцять тисяч триста сімдесят одна) грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме:

відеоматеріал із назвою «30.05.2025 П_О_Замкова_Кривоноса_P013-V030_2658-4459», який міститься на DVD-R диску залишити в матеріалах кримінальної справи № 461/5247/25;

медичну карту стаціонарного хворого №46555 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та диск CD-R із даними комп`ютерної томографії у цифровому виді, проведеної ОСОБА_6 30.05.2025 та 31.05.2025 повернути у ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 9;

автомобіль марки FORD, модель FOCUS, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1