ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа №505/1746/25
Провадження №1-кс/505/868/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року місто Подільськ

Слідчий суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого відділення №2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000122 від 14.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна

До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання відділення №2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженню за № 0000122 від 14.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що в провадженні слідчого відділення № 2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000122 від 14.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.05.2025, за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Лучинівка, по вул. Шевченка, за координатами: 46.8462670, 29.9502805 зупинено автомобіль марки BMW 730D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на вказаному автомобілі перевозили ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в напрямку державного кордону України, з метою перетину останнім кордону України поза межами пропуску до р. Молдова.

В подальшому, 25.05.2025 проведено огляд на відкритій ділянці місцевості, що розташована за координатами: 46.8462670, 29.9502805 ус. Лучинське, Роздільнянського району, Одеської області, в ході проведення якого вилучено автомобіль марки BMW 730D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Далі, 25.05.2025 в порядку ст. 233, 234 КПК України, проведено обшук автомобіля марки BMW 730D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено: грошові кошти у сумі 1000 доларів США, а саме 10 купюр номіналом 100 доларів США кожна, наступних серій: QJ63076194A, QJ63076190A, QJ63076198A, QJ63076197A, QJ63076186A, QJ63076182A, QJ63076192A, QJ63076191A, QJ63076193A, QJ63076196A, записник із чорновими записами, 200 доларів США, а саме 2 купюри номіналом по 100 доларів США кожна, наступних серій: PG21682170C PB76126018E, мобільний телефон марки Iphone 10, IMEI42594, з сім картою НОМЕР_2 , мобільний телефон марки Iphone 11 pro, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , із сім картою НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_4 та мобільний телефон марки Iphone 13, ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , із сім картою НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна зокрема допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

А заборона або обмеження користування, розпорядження майном, як передбачено ч. 11 ст.170 КПК України можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий зазначає, що необхідність накладення арешту пов`язана з тим, що вилучене майно є доказами злочину та підлягає експертним дослідженням. В такому випадку, існують ризики пошкодження, знищення, зміни, тощо, що не дасть можливість проведення експертних досліджень та використання вилученого, в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Позиція учасників щодо розгляду клопотання

Слідчий відділення №2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 до матеріалів поданого клопотання долучила, заяву в якій зазначила, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить розгляд клопотання проводити без її участі.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 просив клопотання слідчого задовольнити частково, а саме не заперечував проти накладення арешту майна на мобільний телефон марки Iphone 10, з сім картою, мобільний телефон марки Iphone 11 pro, із сім картою НОМЕР_5 , а також грошові кошти у сумі 1000 доларів США, записник із чорновими записами, 200 доларів США - 2 купюри номіналом по 100 доларів США кожна, які 25.05.2025 вилучено в ході проведення обшуку автомобіля та на сам автомобіль марки BMW 730 D, разом з тим заперечував проти позбавлення права на користування вказаним транспортним засобом, оскільки батько ОСОБА_4 має онкологічне захворювання та проходить лікування (хіміотерапію) у м. Одеса. У зв`язку із вказаними обставинами є необхідність у наявності транспортного засобу.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засідання наголосив, що обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, викладене у п. 3 резолютивної частини клопотання слідчого сформульоване як «з метою збереження слідів кримінального правопорушення», не відповідає вимогам процесуального законодавства. Зазначив, що метою накладення арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є: 1. збереження речових доказів; 2. спеціальна конфіскація; 3. конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4. відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Стороною обвинувачення до клопотання не долучено будь-яких документів, які свідчать про можливість застосування у цьому кримінальному провадженні спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, навіть зважаючи на санкцію статті ч. 3 ст. 332 КК України, якою передбачено конфіскацію майна, її застосування неможливе, оскільки його довіритель ОСОБА_4 не є підозрюваним у кримінальному провадженні. Відшкодування шкоди внаслідок кримінального правопорушення за рахунок автомобіля, зважаючи на відсутність шкоди чи потерпілого у кримінальному провадженні, неможлива.

Зазначив, що у кримінальному провадженні на час розгляду клопотання відсутні будь-які підстави вважати, що саме до майна ОСОБА_4 (автомобіля) може бути застосована спеціальна конфіскація на підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 (як до засобу чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення), адже станом на 27.05.2025 власник майна знаходиться у статусі свідка у кримінальному провадженні.

Окрім того, на переконання адвоката ОСОБА_3 , слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання сторони обвинувачення в межах та на підставах, зазначених у самому клопотанні. Відтак, у разі задоволення клопотання слідчого, вважає, що арешт на автомобіль може бути накладений лише на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою його збереження як речового доказу.

Разом з тим, стороною обвинувачення жодним чином не зазначено у жодному процесуальному документів, які долучені до клопотання, про те, за якими ознаками, згідно із ст. 98 КПК України, автомобіль визнано речовим доказом.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання

Вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку представника інтересів власника майна підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , доходжу висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Слідчими слідчого відділу Подільського РУП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінального провадження №0000122 від 14.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Постановою слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області 26.05.2025 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч. 2 п.7 КПК України.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Зокрема, якщо дані речі підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України). До таких ризиків вказаний абзац відносить можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею було ретельно перевірено клопотання та надані до них додатки, перелік майна і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме забезпечення збереження речових доказів, тому є правові підстави для часткового задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

З огляду на надані захисником відомості щодо необхідності використання автомобіля BMW 730D, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , для забезпечення належного догляду за тяжкохворим батьком власника, який проходить лікування (хіміотерапію), з врахуванням терміновості розгляду клопотання сторони обвинувачення в контексті неможливості у стислі терміни надати підтверджуючі документи щодо наявності хвороби, недоведеністю обставини визнання автомобіля речовим доказом за ознакою наявності на ньому слідів злочину (саме таке обґрунтування зазначене у клопотанні, протокол огляду місця події та протокол обшуку не містять відомостей про сліди злочину на транспортному засобі) слідчий суддя дійшов висновку, що позбавлення власника права користування транспортним засобом є надмірним обмеженням його прав та не є необхідним для досягнення цілей кримінального провадження.

Зазначене майно підлягає арешту відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речового доказу, однак досягнення цієї мети є можливим без позбавлення власника права користування транспортним засобом. Таким чином, застосування арешту до транспортного засобу шляхом заборони відчуження та розпорядження автомобілем із наданням права користування є пропорційним, доцільним і достатнім заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, відповідно до сталої судової практики, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи, що вилучені речі мають значення речового доказу у кримінальному провадженні, санкція інкримінованої підозрюваній статті передбачає конфіскацію майна, а тому є необхідність в накладенні арешту на зазначене майно на даній стадії досудового слідства, з забороною відчуження (розпорядження) вказаним майном.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, задовольнити частково.

Накласти арешт, у кримінальному провадженні за №0000122 від 14.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на мобільний телефон марки Iphone 10, IMEI42594, з сім картою НОМЕР_2 , мобільний телефон марки Iphone 11 pro, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , із сім картою НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також грошові кошти у сумі 1000 доларів США, а саме 10 купюр номіналом 100 доларів США кожна, наступних серій: QJ63076194A, QJ63076190A, QJ63076198A, QJ63076197A, QJ63076186A, QJ63076182A, QJ63076192A, QJ63076191A, QJ63076193A, записник із чорновими записами, 200 доларів США, а саме 2 купюри номіналом по 100 доларів США кожна, наступних серій: PG21682170C PB76126018E, які 25.05.2025 вилучено в ході проведення обшуку автомобіля марки BMW 730D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони власнику майна та третім особам користуватися, відчужувати та розпоряджатися ним будь-яким чином.

Накласти арешт, у кримінальному провадженні за №0000122 від 14.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на транспортний засіб марки BMW 730D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який вилучений 25.05.2025 в ході проведення огляду на відкритій ділянці місцевості, що розташована за координатами: 46.8462670, 29.9502805 у с. Лучинське, Роздільнянського району, Одеської області, шляхом заборони власнику майна та третім особам, відчужувати та розпоряджатися ним будь-яким чином.

Відмовити у задоволенні клопотання в частині заборони користування транспортним засобом марки BMW 730D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 .

Повернути ОСОБА_4 у користування транспортний засіб марки BMW 730D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 .

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя

Подільського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_9