У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

"04" червня 2025 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 27.01.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

26.10.2023 року зазначений обвинувальний акт надійшов до суду та відповідно до вимог ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду 26.10.2023 року визначений та переданий для проведення судового провадження судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_8 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2024 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.06.2024 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2024 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 28.04.2025 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04.06.2024 року скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. 21.05.2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов зазначений обвинувальний акт та відповідно до вимог ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду 21.05.2025 року визначений та переданий для проведення судового провадження судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1

08.11.2023 року на адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору. Клопотання вмотивоване тим, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення є некоректними та суперечливими; реєстр матеріалів досудового розслідування складено у хаотичному порядку та не визначено перелік свідків, які сторона обвинувачення має намір допитати під час судового розгляду. У зв`язку з чим захисник просить повернути обвинувальний акт прокурору.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити. Крім того, зазначив, що копію обвинувального акту разом з реєстром матеріалів досудового розслідування не було вручено захисникам обвинувачених. Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника. Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник - адвокат ОСОБА_6 підтримали подане клопотання адвокта ОСОБА_7 . Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту, вважає його не обґрунтованим, просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для повернення обвинувального акту немає. Вислухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами клопотання, суд дійшов такого висновку. Дане кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м. Києва. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Щодо клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту, то суд зазначає таке. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу. Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення особі відповідно до обвинувального акта, що є межами судового розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження зокрема. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу. Щодо формулювання обвинувачення, його змісту, викладення та конкретизація певних деталей, то це виключні повноваження прокурора, суд же у разі призначення обвинувального акта до судового розгляду має перевірити сформульоване обвинувачення наданими доказати на прийняти кінцеве процесуальне рішення, що і буде зроблено за результатами судового розгляду кримінального провадження. Отже посилання захисника ОСОБА_7 в клопотанні про повернення обвинувального акту на некоректне та суперечливе формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин, не може бути підставою для повернення обвинувального акта, бо за загальними засадами кримінального процесу, ці обставини кожна зі сторін має довести під час змагального процесу перед судом доказами, які мають відповідати вимогам ст. 94 КПК України, та можуть бути усунені під час судового слідства. Крім того, доводи захисника щодо складеного реєстру матеріалів досудового розслідування у хаотичному порядку та не визначено перелік свідків, які сторона обвинувачення має намір допитати під час судового розгляду, є необґрунтованими та не узгоджуються з вимогами ст. 109 КПК України. Щодо доводів захисника про не отримання копії обвинувального акту разом з реєстром матеріалів досудового розслідування захисниками обвинувачених, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів, які надійшли до суду, до обвинувального акту додано розписки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про отримання останніми копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що відповідає вимогам п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України.

Крім цього, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування направлялася прокурором захисникам обвинувачених засобами поштового зв`язку.

Вищевикладене у своїй сукупності свідчить про те, що стороною обвинувачення вжито розумних та достатніх заходів для вручення стороні захисту копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Щодо поданого клопотання, то суд вважає його не обґрунтованим, доводи сторони захисту не вказують на істотне порушення норм КПК України, що тягнуть за собою повернення обвинувального акту прокуророві. У судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт, на думку суду, відповідає вимогам статті 291 КПК України, так як містить, окрім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту та про можливість призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному проваджені № 0000028 від 27.01.2023. Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово за участю учасників кримінального провадження.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив та подав клопотання про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави. Прокурор в клопотанні зазначив, що аналізуючи ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК Україні в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Parichenkov. Russia (Панченков проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її' моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, а також те, що ОСОБА_3 може бути причетним до вчинення інших злочинів та продовжити свою злочинну діяльність, в зв`язку з чим існують значні ризики того, що підозрюваний, може: переховуватись від суду; впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення, мається необхідність покладенні на обвинуваченого обов`язків.

Так, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_3 , може перераховуватися від суду.

Про наявність даного ризику свідчить, те що ОСОБА_3 усвідомлює міру покарання, яка йому загрожує у разі доведеності його вини у вчиненні тяжкого злочину (від 7 до 9 років позбавлення волі), тому може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також щодо вказаної обставини необхідно врахувати, що під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 у нього вилучено підробний паспорт із його фотозображенням на ім`я іншої особи, що прямо вказує на можливість виїзду за кордон останнім з використанням аналогічних підробних документів.

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 володіє даними щодо місця проживання свідків, та іншими контактними даними, наявні достатні підстави вважати, він матиме можливість впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, вмовлянь з метою зміни або відмови їх від наданих показань.

Також, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вказану протизаконну діяльність, шляхом надання засобів для незаконного перетину державного кордону України, оскільки така протиправна діяльність здійснювалась систематично та була основним джерелом його доходів.

З урахуванням вище викладеного, сукупності зібраних під час розслідування доказів, наявні підстави вважати, що єдиним запобіжним заходом, здатним забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є запобіжний захід у вигляді застави, та з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, а саме: не відлучатися за межі міста Києва без дозволу прокурора чи або суду; прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки останнього, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на його особу та характер вчиненого правопорушення він буде недостатнім для запобігання наявним у провадженні ризикам.

Неможливе і застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки обмеження, накладені при застосуванні такого запобіжного заходу, будуть недостатніми для запобігання наявним у провадженні ризикам.

Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, повторність та керуючись ч. 5 ст. 182 КПК України доцільно визначити розмір застави для обвинуваченого ОСОБА_3 - 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Таким чином, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи особи, так як наявні у матеріалах справи дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із заставою, це не забезпечить належного виконання останнім процесуальних обов`язків.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, оскільки ризики, наведенні у клопотанні, є необґрунтованими та не доведеними. Крім того, зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 належним чином виконує свої обов`язки, прибуває до суду за кожною вимогою.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку захисника.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив та подав клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави.

Прокурор в клопотанні зазначив, що аналізуючи ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК Україні в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченков проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій гака особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_4 те, що вона обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, а також те, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інших злочинів та продовжити свою злочинну діяльність, в зв`язку з чим існують значні ризики того, що обвинувачена може: переховуватись від суду; впливати на свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення, мається необхідність покладенні на обвинуваченого обов`язків.

Так, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до якого обвинувачена ОСОБА_4 , може перераховуватися від суду.

Про наявність даного ризику свідчить, те що ОСОБА_4 усвідомлює міру покарання, яка їй загрожує у разі доведеності її вини у вчиненні тяжкого злочину (від 7 до 9 років позбавлення волі), тому може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 володіє даними щодо місця проживання свідків, та іншими контактними даними, наявні достатні підстави вважати, вона матиме можливість впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, вмовлянь з метою зміни або відмови їх від наданих показань.

Також, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вказану протизаконну діяльність, шляхом надання засобів для незаконного перетину державного кордону України, оскільки така протиправна діяльність здійснювалась систематично та була основним джерелом її доходів.

При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З урахуванням вище викладеного, сукупності зібраних під час розслідування докази, наявні підстави вважати, що єдиним запобіжним заходом, здатним забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої є запобіжний захід у вигляді застави, та з покладенням на обвинувачену ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а саме: не відлучатися за межі міста Києва без дозволу прокурора чи або суду; прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки останньої, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на її особу та характер вчиненого правопорушення вона буде недостатнім для запобігання наявним у провадженні ризикам.

Неможливе і застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки обмеження, накладені при застосуванні такого запобіжного заходу, будуть недостатніми для запобігання наявним у провадженні ризикам.

Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, повторність та керуючись ч. 5 ст. 182 КПК України доцільно визначити розмір застави для обвинуваченої ОСОБА_4 - 80 (вісімдесят) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Таким чином, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи особи, так як наявні у матеріалах справи дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із заставою, це не забезпечить належного виконання останньою процесуальних обов`язків.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, оскільки ризики, наведенні у клопотанні, є необґрунтованими та не доведеними. Крім того, зазначив, що обвинувачена ОСОБА_4 належним чином виконує свої обов`язки, прибуває до суду за кожною вимогою.

Обвинувачена ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку захисника.

Дослідивши матеріали двох клопотань про застосування запобіжного заходу, заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину. Як вбачається з розділів І, ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування №0000028 обґрунтованість підозри ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на стадії судового розгляду у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ґрунтується на: протоколах допиту свідків; протоколах огляду телефонів; протоколах огляду сайтів; протоколах огляду місця подій; протоколах огляду відеозаписів; протоколах обшуку; повідомленнях про підозру; протоколах допиту підозрюваних; повідомленнях про зміну раніше повідомленої підозри; протоколах огляду речей; протоколах огляду предметів; протоколах огляду речей та документів; протоколах тимчасового доступу; протоколах огляду флеш-накопичувачів; протоколах огляду дисків; протоколах проведення НСРД та інших матеріалів.

Перелік вище зазначених матеріалів, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначений в обвинувальному акті, на даний момент, у своїй сукупності є вагомим та здатен переконати неупередженого спостерігача у тому, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 могли вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України. При цьому, суд не вдається у тонкощі кримінально-правової кваліфікації та вирішення питання доведеності вини, оскільки дослідження зібраних стороною доказів, у разі призначення даного обвинувального акта, здійснюватиметься під час судового розгляду - у судовому засіданні, а їх оцінка - в нарадчій кімнаті.

Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке. Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 , будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від суду, оскільки ним можливо вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Тому даний ризик є цілком реальним. Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що згідно чинного законодавства суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. А тому, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 та обставини його вчинення, ризик впливу останнього на свідків, як вмовлянням, підкупом, так і іншими незаконними способами, є досить реальним.

Крім того, суд вважає, що стороною обвинувачення не обґрунтовано ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини в інкримінованому злочині, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, відсутність судимості, процесуальну поведінку.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд вважає, що прокурором в клопотанні та в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_3 , а тому клопотання задоволенню не підлягає. При цьому суд вважає можливим застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який на даний час забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання обвинуваченою ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке. Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , будучи обізнаною з санкцією статті, яка їй інкримінується, може переховуватись від суду, оскільки нею можливо вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Тому даний ризик є цілком реальним. Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що згідно чинного законодавства суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. А тому, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та обставини його вчинення, ризик впливу останньої на свідків, як вмовлянням, підкупом, так і іншими незаконними способами, є досить реальним.

Крім того, суд вважає, що стороною обвинувачення не обґрунтовано ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі доведеності її вини в інкримінованому злочині, її вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан обвинуваченої, наявність постійного місця проживання, відсутність судимості, процесуальну поведінку.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд вважає, що прокурором в клопотанні та в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді застави обвинуваченій ОСОБА_4 , а тому клопотання задоволенню не підлягає. При цьому суд вважає можливим застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який на даний час забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої та виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків. Керуючись ст. ст. 110, 176-179, 182, 194, 291, 314-318, 337, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 27.01.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, призначити до судового розгляду на 12 червня 2025 року на 13 годину 30 хвилин у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Пластова, 3.

У задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виглядіособистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки: не відлучатись за межі міста Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; утримуватися від спілкування із свідками, експертами у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 на два місяці, тобто до 01 серпня 2025 року. У задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виглядіособистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки: не відлучатись за межі міста Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; утримуватися від спілкування із свідками, експертами у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покласти на обвинувачену ОСОБА_4 на два місяці, тобто до 01 серпня 2025 року.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що у випадку невиконання покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити прокурору, обвинуваченим та їх захисникам негайно після її оголошення та довести до відома виконавців. Будь-які твердження чи заяви обвинувачених, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення їх винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала судді в частинні застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Повний текст ухвали буде проголошено 04 червня 2025 року о 12 годині 00 хвилин

.

Суддя ОСОБА_1