КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000154 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за апеляційними скаргами заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та прокурора у провадженні - ОСОБА_9 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 року обмеження волі.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/2067/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Категорія: ч. 1 ст. 358 КК України Доповідач ОСОБА_1

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 , перебуваючи 13.03.2024 приблизно о 12 год. у приміщенні закладу «Смак автора», який розташований за адресою: м. Київ, бул. Миколи Міхновського, буд. 25А, на вимогу працівників Держпродспоживслужби м. Києва надав для перевірки медичну книжку серії 2 ААД № 182374 на ім`я ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог законодавства України, зокрема Порядку проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2001 року № 559, Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 1-ОМК «Особиста медична книжка», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 150 від 21 лютого 2013 року, та Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року, ОСОБА_7 для виконання своїх обов`язків був зобов`язаний, в установленому порядку, пройти профілактичний медичний огляд і мати при собі особисту медичну книжку, яка підтверджує проходження ним профілактичного медичного огляду.

Однак, ОСОБА_7 наміру офіційно проходити такий медичний огляд не мав, разом з тим у нього виник кримінально-протиправний умисел на отримання особистої медичної книжки, яка містить неправдиві відомості про проходження ним обов`язкового медичного огляду, у невстановлений вказаним Порядком спосіб.

Так, у невстановлений досудовим розслідування день та час, ОСОБА_7 надав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані та власну фотокартку з метою підроблення особистої медичної книжки, яка підтверджує проходження ним профілактичного медичного огляду.

Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа, використовуючи надані ОСОБА_7 анкетні дані, підробила медичну книжку серії 2 ААД №182374 на ім`я ОСОБА_7 , яка нібито була видана Комунальним некомерційним підприємством «Дерматовенерологія», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Чернігівська, 38/2 (ідентифікаційний код 05416248).

Надалі, з метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу, направленого на підроблення офіційного документу, ОСОБА_7 отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи завідомо підроблену медичну книжку серії 2 ААД №182374 на ім`я ОСОБА_7 , яка нібито була видана Комунальним некомерційним підприємством «Дерматовенерологія», та залишив при собі, з метою її подальшого використання.

Однак, встановлено, що відповідно до листа директора КНП «Дерматовенерологія», ОСОБА_7 до ПМП філії №1 КНП «Дерматовенерологія» не звертався, медичний огляд не проходив. Медична книжка серії 2 ААД №182374 та медична картка про проходження медичного огляду ОСОБА_7 не видавалась.

Окрім цього, ОСОБА_7 , маючи на меті кримінально-протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, який видається установою, що має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою його використання, а саме медичної книжка серії 2 ААД № 182374 на ім`я ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, 01.12.2023, перебуваючи у приміщенні закладу «Смак автора», який розташований за адресою: м. Київ, бул. Миколи Міхновського, буд. 25А, під час працевлаштування на посаду бариста-касира, пред`явив директору закладу завідомо підроблену медичну книжку серії 2 ААД №182374, яка нібито була видана КНП «Дерматовенерологія», де зазначено завідомо неправдиві відомості про проходження ним медичного огляду у вищевказаному медичному закладі, тим самим використавши завідомо підроблену медичну книжку.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді 1 року 1 місяця обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що оскаржуваним вироком суд призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 6 місяців.

Водночас, відповідно до положень ч. 2 ст. 61 КК України, обмеження волі встановлюється на строк від 1 до 5 років.

Однак, місцевий суд вимоги закону України про кримінальну відповідальність проігнорував і призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої положеннями Загальної частини КК України.

Таким чином, вважає, що суд першої інстанції не застосував до обвинуваченого ч. 2 ст. 61 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню. Тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, і внаслідок такої помилки, обвинуваченому призначено явно несправедливе та невиправдано м`яке покарання.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні - ОСОБА_9 , вважаючи вирок відносно ОСОБА_7 таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить його скасувати у частині призначення покарання та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку, який визнає суд за достатній, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які суд вважатиме за необхідне.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу у розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

У відповідності до ч. 2 ст. 61 КК України, - обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Таким чином, вважає, що при визначенні покарання у виді обмеження волі, суд повинен був призначити покарання у виді обмеження волі на строк від 1 до 2 років, оскільки призначення покарання у виді обмеження волі на строк 6 місяців чинним кримінальним кодексом не передбачається, а відтак, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, без застосування ст. 69 КК України.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційних скарг, а також заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 щодо задоволення поданих апеляційних скарг, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою його використання,тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, та у використанні завідомо підробленого документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою його використання,тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України.

При цьому, за змістом апеляційних скарг, вказані висновки суду першої інстанції, як і правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, стороною обвинувачення не оспорюються.

Колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Що стосується доводів заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та прокурора у провадженні - ОСОБА_9 про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що виразилося в призначенні ОСОБА_7 більш м`якого покарання у виді обмеження волі, ніж те, яке може бути призначене, згідно з ч. 2 ст. 61 КК України, то вони заслуговують на увагу.

Згідно вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Дії, передбачені ч. 4 ст. 358 КК України, караються штрафом до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до 2 років, або обмеженням волі на той самий строк.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 61 КК України, обмеження волі встановлюється на строк від 1 до 5 років.

Всупереч цим вимогам закону, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 6 місяців, тобто на строк, нижчий від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу, що є неправильним.

При цьому положення ст. 69 КК України, у відповідності з якими суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, застосовані бути не можуть, як це помилково вважає прокурор у провадженні - ОСОБА_12 .

За приписами ч. 1 ст. 69 КК України суд не має права призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Отже, мінімальний строк покарання у виді обмеження волі може дорівнювати лише 1 року.

Згідно положень ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Тому, відповідно до вимог ст.ст. 413, 414, 420 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування закону, який підлягає застосуванню, зокрема, положень ч. 2 ст. 61 КК України, внаслідок чого до ОСОБА_7 необхідно застосувати більш суворе покарання, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання, ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції і задоволення апеляційної скарги заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та часткового задоволення апеляційної скарги прокурора у провадженні - ОСОБА_12 .

При ухваленні вироку в цій частині колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальними проступками, особу винного, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 за кожне кримінальне правопорушення покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк і остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання, оскільки в даному випадку однакові за видом та розміром покарання не можуть поглинатися.

Правильними є і висновки про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, про що у вироку наведено ґрунтовні мотиви і що заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_13 та прокурором у провадженні - ОСОБА_9 не оспорюється. А тому ОСОБА_7 належить звільнити від відбування покарання з випробуванням за умови здійснення за ним контролю уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

з а с у д и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 задовольнити; апеляційну скаргу прокурора у провадженні - ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок Київського апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді:

____________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3