Єдиний унікальний номер: 379/314/25
Провадження № 1-в/379/16/25
УХВАЛА

29 травня 2025 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Центр пробації» - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 подання начальника Білоцерківського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області майора внутрішньої служби ОСОБА_4 про вирішення питання застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Тараща Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого:

- 26.02.2025 вироком Рокитнянського районного суду Київської області за ч.5 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 14.03.2025 вироком Таращанського районного суду Київської області за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

У С Т А Н О В И В:

22.05.2025 до Таращанського районного суду Київської області, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений ОСОБА_5 , надійшло вищевказане подання про вирішення питання застосування покарання за наявності кількох вироків, в якому зазначено, що 20.05.2025 на виконання до Білоцерківського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області надійшов вирок Рокитнянського районного суду Київської області стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 26.02.2025 року Рокитянським районним судом Київської області за ч. 5 ст. 407 КК України, до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Водночас, 24.04.2025 до Білоцерківського РС № 3 для виконання надійшов вирок Таращанського районного суду Київської області від 14.03.2025 року стосовно ОСОБА_5 , за ч. 4 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. При цьому вироком Таращанського районного суду Київської області від 14.03.2025 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, не враховано покарання, призначене за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 26.02.2025 року.

Ухвалою суду від 22.05.2025 подання було призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.05.2025 (а.с.99).

У судовому засіданні представник органу пробації просила подання задовольнити у повному обсязі з вказаних у ньому підстав.

Прокурор просив відмовити у задоволенні подання.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового розгляду подання повідомлений належно. Причини його неявки в судове засідання суду невідомі.

Згідно положень п. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За наведених обставин, враховуючи думку прокурора і представника пробації, суд вважав можливим провести розгляд цього подання за відсутності засудженого ОСОБА_5 ..

Вислухавши позицію прокурора та представника пробації, дослідивши подання і додані до нього матеріали, оглянувши матеріали кримінальної справи № 379/314/25, суд дійшов наступного висновку.

Так суд установив, що вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого судом покладено обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання. Вирок суду набрав законної сили 28.03.2025.

Також, вироком Таращанського районного суду Київської області від 14 березня 2025 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого судом покладено обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна про кримінального мислення». Вирок суду набрав законної сили 14.04.2025.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до коментованого п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно з ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення меншого суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи, що ОСОБА_5 за обома вироками призначено покарання однакового розміру суд не може застосувати принцип поглинення, а лише часткове чи повне складання призначених покарань. Водночас визначення покарання за таких принципів у розмірі понад 5 років позбавлення волі призведе до неможливості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, що суттєво погіршить його становище.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п.п.10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що питання, пов`язані з виконанням вироку за наявності інших вироків, розглядається судом у порядку, передбаченому ст.ст. 537, 539 КПК України, у випадках: а) коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків; б) коли під час виконання покарання, призначеного за сукупністю вироків, перший з яких скасований касаційною інстанцією, внаслідок чого необхідно виключати призначену відповідно до нього міру покарання.

Не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших не виконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України 1960 року (наразі ст. 71 КК України) не було вирішено.

Разом з тим, суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_5 , оскільки інший злочин ним вчинено не під час іспитового строку.

Таким чином питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, а саме вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 26.02.2025 року, та вироку Таращанського районного суду Київської області від 14.03.2025 року, якими ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, вирішується шляхом їх самостійного виконання.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного подання порушує суть вироків, та погіршити становище засудженого, що на стадії виконання вироку суду є неприпустимим та виходить за межі наданих суду першої інстанції повноважень, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 537,539 КПК України суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання начальника Білоцерківського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області майора внутрішньої служби ОСОБА_4 про вирішення питання застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Київського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

суддя Таращанського районного суду

Київської області ОСОБА_6