Провадження 1-кс/127/6970/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000756 внесеного до ЄРДР 24.10.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Жмеринка, Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000756 внесеному до ЄРДР 24.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваної ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що лікар-терапевт КНП «Жмеринська центральна районна лікарня» (член експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи) ОСОБА_4 , будучи у розумінні прим. 1 до ст. 364, прим. 2 до ст. 368 КК України, ЗУ «Про державну службу» службовою особою, діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи за попередньою змовою з лікарем-невропатологом Жмеринської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_7 та лікарем-хірургом відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП «Чернівецька районна лікарня» ОСОБА_8 отримали від громадянки ОСОБА_9 , неправомірну вигоду за вирішення питання встановлення групи інвалідності за наступних обставин.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , заздалегідь домовившись з ОСОБА_7 , 18.02.2025 в ході розмови з ОСОБА_9 повідомив, що для оформлення групи інвалідності, останній потрібно зібрати в сімейного лікаря відповідні документи та звернутись до ОСОБА_7 , який в свою чергу повідомить про наступні дії, необхідні для отримання групи інвалідності. Цього ж дня, ОСОБА_9 , зібравши всі затребувані документи, зустрілась з ОСОБА_7 , який висловив останній кримінально-протиправне прохання в наданні неправомірної вигоди в розмірі орієнтовно 30000 гривень для отримання ІІ групи інвалідності.

Продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, 22.02.2025 ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_4 , яка повідомила йому, що ОСОБА_9 може розраховувати лише на отримання 2-ї групи інвалідності, та зазначила, що 20000 гривень буде достатньо. Далі, 26.02.2025 ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у розмірі 450 євро та 500 гривень. Цього ж дня, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_4 , якій передав грошові кошти в сумі 15000 гривень за оформлення ОСОБА_9 ІІ групи інвалідності, терміном 3 роки.

Крім того, продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, лікар-терапевт КНП «Жмеринська центральна районна лікарня» (член експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи) ОСОБА_4 , будучи у розумінні прим. 1 до ст. 364, прим. 2 до ст. 368 КК України, ЗУ «Про державну службу» службовою особою, діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи за попередньою змовою з лікарем-невропатологом Жмеринської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_7 та лікарем-хірургом відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП «Чернівецька районна лікарня» ОСОБА_8 отримали від громадянки ОСОБА_10 , неправомірну вигоду за вирішення питання встановлення групи інвалідності за наступних обставин.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , заздалегідь домовившись з ОСОБА_7 , 05.03.2025 в ході розмови з ОСОБА_10 повідомив, що для оформлення групи інвалідності, останній потрібно зібрати в сімейного лікаря відповідні документи, та звернутись до ОСОБА_7 , який в подальшому повідомить, який в свою чергу повідомить про наступні дії, необхідні для отримання групи інвалідності. Після цього, в невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 07.03.2025, ОСОБА_10 , зібравши всі затребувані документи, зустрілась з ОСОБА_7 , який висловив останній кримінально-протиправне прохання в наданні неправомірної вигоди в розмірі орієнтовно 12000 гривень для отримання ІІ групи інвалідності.

Продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, ОСОБА_7 , в невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 07.03.2025, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час зустрічі з ОСОБА_10 , одержав від останньої неправомірну вигоду у розмірі 12000 гривень. Цього ж дня, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_4 , якій передав грошові кошти в сумі 12000 гривень за оформлення 2-ї групи інвалідності, терміном 2 роки ОСОБА_10 . В свою чергу ОСОБА_4 передала ОСОБА_7 його частину грошових коштів в сумі 3000 гривень.

Крім того, продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, лікар-терапевт КНП «Жмеринська центральна районна лікарня» (член експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи) ОСОБА_4 , будучи у розумінні прим. 1 до ст. 364, прим. 2 до ст. 368 КК України, ЗУ «Про державну службу» службовою особою, діючи умисно, з корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи за попередньою змовою з лікарем-невропатологом Жмеринської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_7 та лікарем-хірургом відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП «Чернівецька районна лікарня» ОСОБА_8 отримали від громадянина ОСОБА_11 , неправомірну вигоду за вирішення питання встановлення групи інвалідності за наступних обставин.

Так, в березні 2025 року, ОСОБА_11 звернувся за медичною допомогою до лікаря-хірурга ОСОБА_8 , який в ході консультації повідомив останньому, що у нього є підстави для продовження оформлення ІІ групи інвалідності, та він за грошову винагороду зможе допомогти в її оформленні.

Вважаючи дії ОСОБА_8 по висловленню пропозиції про необхідність надання неправомірної вигоди кримінально-протиправними, 22.04.2025 у денний час ОСОБА_11 звернувся до правоохоронних органів із письмовою заявою про учинення кримінального правопорушення та був залучений ними до конфіденційного співробітництва та у подальшому діяв під їх контролем.

В подальшому, 22.04.2025 ОСОБА_11 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів, на виконання попередньої домовленості із ОСОБА_8 , надав останньому грошові кошти в сумі 1000 грн за фіктивне перебування останнього на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Чернівецька районна лікарня». Після цього, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_11 що всі документи готові, і йому потрібно лише чекати дати призначення комісії щодо встановлення групи інвалідності.

Далі, 22.05.2025 ОСОБА_8 зателефонував до ОСОБА_11 та повідомив, що на 26.05.2025 призначено комісію в КНП «Жмеринська ЦРЛ». Крім того, ОСОБА_8 зазначив, що вони спочатку зустрінуться з ОСОБА_7 в місті Жмеринка, який допоможе у вирішенні питання оформлення групи інвалідності, та повідомив, що потрібно з собою мати 1000 доларів США та 20000 гривень.

В подальшому, 26.05.2025 о 09:00 год. ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_11 в місті Шаргород, після чого вони разом поїхали до міста Жмеринка на автомобілі ОСОБА_8 Renault Megane Scenic д.н.з. НОМЕР_1 , де зустрілись з ОСОБА_7 . В ході розмови ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_11 , що за вказану суму грошей потрібно розраховувати на ІІ групу інвалідності терміном один, два роки. Далі, ОСОБА_7 сказав ОСОБА_11 прямувати на комісію, де його буде очікувати ОСОБА_4 .

В подальшому, об 11:00 год. ОСОБА_11 після проходження комісії вийшов з приміщення КНП «Жмеринська ЦРЛ», сів в автомобіль та повідомив ОСОБА_8 , що отримав ІІ групу інвалідності терміном 2 роки. Після цього, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_11 шляхом передачі з рук у руки неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США та 7000 гривень.

Далі, ОСОБА_8 , перебуваючи в автомобілі Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , передав останньому вищевказану суму, з якої отримав особисто 100 доларів США та 7000 гривень. Далі, ОСОБА_7 , на виконання попередніх домовленостей, зустрівся з ОСОБА_4 , якій передав грошові кошти в сумі 900 доларів США, з яких отримав особисто 200 доларів США.

В подальшому, 26.05.2025, в період часу з 12:35 по 15:13 ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 затримано співробітниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України, вилучено предмет неправомірної вигоди та припинено їх кримінально-протиправну діяльність.

На підставі здобутих доказів 27.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а так само проханні надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтовується наступними доказами:

- Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_11 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- Протоколом додатково допиту свідка ОСОБА_11 ;

- Протоколом за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій №824/16-01-25 від 21.03.2025;

- Протоколом за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій №826/16-01-25 від 21.03.2025;

- Повідомлення про підозру ОСОБА_4 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищення чи спотворення речей та документів, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню) вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, внесення клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_4 викликано наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що вона підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинене кримінальне правопорушення вона може вдатися до відповідних дій.

Також ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, оскільки наявність такого впливу зберігається до дослідження їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду. Відповідно не можна виключати ймовірності того, що не будучи обмеженою у спілкуванні зі свідками, які проживають в одному із нею населеному пункті вона може здійснювати на них незаконний вплив, з метою формування певної позиції шляхом викривлення чи надання останніми неправдивих показань.

Саме тому, однією із цілей обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є зведення до мінімуму можливості ОСОБА_4 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав підозрюваного.

Вищевикладене свідчить про те, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування справи.

Також, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, її матеріального стану, у разі задоволення клопотання про застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно визначити заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий її розмір забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, слідчому судді пояснила, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання їй менш суворого запобіжного заходу.

Підозрювана ОСОБА_4 під час судового розгляду заперечила проти задоволення клопотання, просила слідчого суддю застосувати відносно неї більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав заперечення підозрюваної, слідчому судді пояснив, що підозра оголошена ОСОБА_4 є необґрунтованою, жодного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення органом досудового розслідування не надано, розмір застави зазначений у клопотанні є необґрунтованим та недоведеним, окрім того зазначив, що підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання та місце роботи, має захворювання та потребує постійного лікування, а тому просив слідчого суддю застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням у вигляді домашнього арешту, а у випадку якщо слідчий суддя прийде до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою визначити мінімальний розмір застави передбачений для даної категорії кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК України, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетною до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які їй інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором наведені, відповідно до ст.ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останньої та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , офіційно працевлаштована, має постійне місце проживання, розлучена, утриманців не має, раніше не судима, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваної, слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрювана ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, що унеможливлює обрання їй більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Разом з тим, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ дійшов висновку про порушення статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказавши, що заявник перебував під вартою протягом майже 12 місяців після прийняття рішення про звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не вжили необхідних заходів для визначення належного розміру застави.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваної, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою надання підозрюваній права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, підозрюваній ОСОБА_4 необхідно визначити заставу, яка буде достатньою мірою гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

Враховуючи те, що стороною обвинувачення в клопотанні та в судовому засіданні доведено виключний випадок того, що розмір застави за тяжке кримінальне правопорушення не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, тому слідчий суддя вважає за необхідне, відповідно до ч. 5 ст. 182 КК України, визначити розмір застави, який перевищує встановлений КПК України розмір для тяжкого кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 12 год. 34 хв. 25 липня 2025 року (відповідно до протоколу затримання), в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 25 липня 2025 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 , заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400,00 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого та/або прокурора за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на неї обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваної, обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрювану ОСОБА_4 визначити термін їх дії відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя