ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2019/25 Справа № 202/4504/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в режимі відеоконференції ОСОБА_9 ,

обвинувачених

в режимі відеоконференції ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , діючого в інтересах обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпра від 12 травня 2025 року, захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпра від 13 травня 2025 рокув кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001012 від 26 вересня 2023 року, щодо

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14, ч.3 ст.289, ч.2 ст.194 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м.Дніпропетровськ,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14, ч.3 ст.289, ч.2 ст.194 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: м.Дніпропетровськ,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14, ч.3 ст.289, ч.2 ст.194 КК України,

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: с.Мар`їнка Запорізького

району Запорізької області, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_4 , проживаючого

за адресою: АДРЕСА_5 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.2 ст.194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпра від 12 травня 2025 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено стосовно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 строк тримання під вартою до 10 липня 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпра від 13 травня 2025 року було задоволено клопотання прокурора та застосовано стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 липня 2025 року, без визначення розміру застави.

Свої рішення суд мотивував тим, що як вбачається з наданих матеріалів, небезпідставність обвинувачення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, є достатньою для застосування запобіжного заходу мірою та підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність останніх до інкримінованих злочинів, що у свою чергу підлягає встановленню в процесі судового розгляду даної справи. Вказав, що кількість та тяжкість вчинених злочинів, і їх специфіка, а також встановлені щодо цих обвинувачених ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування виключного запобіжного заходу, який доводить свою дієвість. Таким чином, забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігання встановленим ризикам в даному випадку можливо виключно шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подавали.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що прокурором не було доведено та не надано доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які б дозволили задовольнити клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Наголошує на тому, що судом порушено право обвинуваченого на справедливий суд, яке передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , діюча в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора або застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що суддею під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою взагалі, як найтяжчого та виключного запобіжного заходу, не було в повній мірі дотримано всіх вимог, передбачених ст. 194 КПК України, не вказано та не встановлено, якими безпосередньо доказами, наданими стороною обвинувачення доведено, що є будь-які ризики з боку ОСОБА_11 , передбачені ст. 177 КПК України, не прийнято до уваги фактичні обставини та позицію самого ОСОБА_11 про те, що він свою вину повністю визнає, логічно та системно пояснює причини та характер своїх дій. Наголошує на тому, що обвинувачений має постійне місце проживання, де перебуває разом із цивільною дружиною та неповнолітньою дитиною, неофіційно працює та має прибуток.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що прокурором у даному кримінальному провадженні взагалі не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Наголошує на тому, що суд першої інстанції взагалі не прийняв до уваги те, що обвинувачений має зареєстроване постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та офіційно працевлаштований.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що прокурором у даному кримінальному провадженні взагалі не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Наголошує на тому, що суд першої інстанції взагалі не прийняв до уваги те, що обвинувачений раніше не судимий, офіційно одружений, має зареєстроване постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину та офіційно працевлаштований.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисники та обвинувачені підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та просив ухвалу суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_11 та заміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до матеріалів справи в провадженні Індустріального районного суду м.Дніпра перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 194 КК України.

Прокурором в судових засіданнях суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , мотивуючи свою позицію тим, що ризики, які були враховані судом при обранні їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилось, а також заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_11 та про заміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та перевірив доводи про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_11 , а також про заміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 .

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.

Так, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні корисливих тяжких злочинів. Таким чином, з огляду на покарання, яке може бути призначене ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у разі визнання їх винуватими, суд дійшов висновку про існування реального ризику того, що вони можуть здійснити спроби переховування від суду. Судом першої інстанції також було враховано, що ступінь вказаного ризику підвищується під час дії воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 можуть незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні з метою зміни показів на його користь.

Також існує ризик того, що обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачені в достатній мірі обізнані про методику вчинення кримінальних правопорушень, діяли у групі, та на ряду з отриманим досвідом можуть продовжити злочинну діяльність.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинувачених оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотань прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження прав обвинувачених перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під вартою, та захисниками в апеляційних скаргах не доведені.

Доводи захисників про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотань прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою обвинувачених, та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисниками не наведено.

Щодо посилання захисників на те, що обвинувачений ОСОБА_11 має постійне місце проживання, неофіційно працює, обвинувачений ОСОБА_13 має зареєстроване постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та офіційно працевлаштований, обвинувачений ОСОБА_12 раніше не судимий, офіційно одружений, має зареєстроване постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину та офіційно працевлаштований, слід зазначити, що вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Зазначені в апеляційних скаргах захисників доводи та підстави, згідно з якими вони просять скасувати ухвали суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_11 , зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , продовження обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_12 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування, зміни та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особи обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначених ухвал судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , діючого в інтересах обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпра від 12 травня 2025 рокупро продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 залишити без зміни.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпра від 13 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4