Березівський районний суд Одеської області
16.09.2025
Справа № 494/2066/25
Провадження № 1-кп/494/134/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2025 року м. Березівка Одеської області

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 09.06.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нова Жадова Стороженецького району Чернівецької області, громадянки України, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я неповнолітній ОСОБА_4 , за наступних обставин.

Так, 07.06.2025 приблизно о 20:00 годині, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 знаходилась біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї виник словесний конфлікт з малолітньою дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з приводу непорозумінь між останньою та дочкою ОСОБА_3 . Окрім того, у вказаному місці перебували й інші діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У ході сварки з мотивів раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно та протиправно у присутності вищевказаних дітей, з метою спричинення тілесних ушкоджень, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди здоров`ю малолітньої дитини та тілесних ушкоджень, свідомо бажаючи їх настання, нехтуючи тією обставиною, що ОСОБА_4 - це 10-річна дитина, розуміючи свою фізичну перевагу над нею, ОСОБА_3 схопила за руки ОСОБА_4 та почала сильно тягнути, унаслідок чого потерпіла упала на землю. У той час, коли малолітня перебувала уже у горизонтальному положенні, звернена лівою кистю та передньою поверхнею лівої нижньої кінцівки до ОСОБА_3 , остання продовжила тягнути ОСОБА_4 за руки по насипній дорозі. Унаслідок указаних умисних дій у потерпілої утворились тілесні ушкодження у вигляді двох лінійних саден на передній поверхні лівого стегна в нижній третині, чотирьох лінійних саден на внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній третині горизонтально паралельно один одному, овального синця, на тлі якого горизонтально розташоване лінійне садно на внутрішній поверхні лівої гомілки в нижній третині.

У продовження своїх умисних, протиправних дій, коли ОСОБА_4 піднялася і стояла навпроти ОСОБА_3 , остання схопила обома руками малолітню потерпілу за пальці лівої кисті та почала їх викручувати, унаслідок чого на тильній поверхні кінцевої фаланги І пальця лівої кисті біля основи нігтя дитини утворився овальний синець, а під нігтем - лінійна рана.

Своїми протиправними, умисними діями ОСОБА_3 у присутності дітей ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) спричинила малолітній ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у вигляді синця кінцевої фаланги І пальця лівої кисті, саден та синця лівої нижньої кінцівки та легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рани кінцевої фаланги І пальця лівої кисті. Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оспорюються, про що подані відповідні заяви обвинуваченої ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_9 , в якій обвинувачена також додатково зазначила про визнання вини у скоєні зазначеного кримінального проступку та повідомила, що ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачена та захисник не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження. Законний представник потерпілої також подала заяву, в якій не заперечувала проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, зазначила, що ознайомлена з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Від прокурора надійшло клопотання, в якому зазначається: враховуючи те, що ОСОБА_3 розуміє зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, не оспорює їх, беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні і згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності, а також те, що потерпілій і її заонному представнику роз`яснено зміст ст.302 Кримінально процесуального кодексу України (далі КПК України), тобто про можливість розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні, або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин, про що від законного представника потерпілої було отримано згоду, то відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, прокурор просить розглянути обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно ч.2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Згідно п. 1,2 ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні та письмова заява потерпілої, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисно заподіяла легкі тілесні ушкодження , що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 за ст.67 КК України : вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дітей.

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, свою провину в скоєнні кримінального проступку визнала повністю та щиросердно покаялася у вчиненому.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженої та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченої, тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення відповідно до статті 12 КК України, позицію державного обвинувача та самої обвинуваченої, думку потерпілого, з врахуванням ставлення обвинуваченої до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що вона щиро розкаялася у скоєному, однак вчинила кримінальне правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дітей, а тому суд вважає за необхідне обрати її покарання у межах ч. 2 ст. 125 КК України, за якою вона обвинувачується у виді громадських робіт передбаченого санкцією статті, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експертів - відсутні.

Міра запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 не обиралась.

Речові докази по справі -відсутні.

Керуючись ст. 12, 302, 373-376, 381-382 КПК України, ст. 125 КК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Цивільний позов відсутній.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувалися.

Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні прокурором - не заявлені.

Речові докази по справі -відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів після його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1