Справа № 523/7844/25
Провадження №1-кп/523/1347/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м.Одеса

Пересипський (Суворовський) районний суд міста Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України у спрощеному провадженні в приміщенні суду обвинувальний акт й додані до нього матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000044 від 12.02.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого і офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого і засудженого:

-20.12.2022 вироком Приморського районного суду м.Одеси за ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Пересипського (Суворовського) районного суду м.Одеси із Суворовської окружної прокуратури м.Одеси одночасно із означеним обвинувальним актом щодо вчинення кримінальних проступків, в якому викладено клопотання прокурора ОСОБА_3 про розгляд акта у спрощеному порядку, також для розгляду надійшли матеріали об`єднаного кримінального провадження та відповідна заява сторони захисту.

Приписи ч.1 ст.382 КПК України встановлюють, що у разі розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, суд у п`ятиденний строк з дня отримання такого обвинувального акта, вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

На виконання наведених вимог закону, вивчивши в порядку ст.ст.381-382 КПК України надані для судового розгляду у спрощеному провадженні обвинувальний акт й додані до нього матеріали, суд доходить наступних висновків.

Згідно з обвинувальним актом та матеріалами об`єднаного кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 12.02.2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням часі і місці, перебуваючи в м.Одесі, всупереч законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», діючи умисно і усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи спеціального дозволу, шляхом привласнення знахідки придбав один полімерний пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, - PVP, який помістив до правої кишені своєї куртки та став незаконно зберігати його при собі з метою особистого вживання без мети збуту до 14:02 годин 12.02.2025, включно.

У той же день, 12.02.2025 року, в період часу 14:02-14:05 годин, працівниками поліції під час огляду місця події біля будинку №1/1 по вул.Червонослобідська в м. Одесі у обвинуваченого ОСОБА_2 було виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он), кількісний вміст якої за висновком експерта №СЕ-19/116-25/4132-НЗПРАП від 26.02.2025 становить 0,379г, що перевищує її невеликий розмір, встановлений Таблицею 1 списку 2 наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року (у редакції наказу МОЗ України від 29.07.2010 №634), та яку вказаний обвинувачений незаконно придбав і зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_2 07.03.2025 в першій половині дня (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи біля Слобідського кладовища по вул.Обривиста в м.Одесі, всупереч законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», діючи умисно і усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи спеціального дозволу, шляхом привласнення знахідки придбав один полімерний пакет з психотропною речовиною, обіг якої обмежено, - амфетамін, який помістив до правої кишені своєї куртки та став незаконно зберігати його при собі з метою особистого вживання без мети збуту до 12:39 годин 07.03.2025, включно.

У той же день, 07.03.2025 року, в період часу 12:39-12:49 годин, працівниками поліції під час огляду місця події біля будинку №2 по вул.Обривиста в м.Одесі у обвинуваченого ОСОБА_2 було виявлено та вилучено психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, кількісний вміст якої за висновком експерта №СЕ-19/116-25/6399-НЗПРАП від 16.04.2025 становить 0,441г, що перевищує її невеликий розмір, встановлений Таблицею 2 списку 2 наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року (у редакції наказу МОЗ України від 29.07.2010 №634), та яку вказаний обвинувачений незаконно придбав і зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Наряду з викладеним, обвинувачений ОСОБА_2 13.03.2025 в другій половині дня (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи по вул.Вапняна в м.Одесі, всупереч законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», діючи умисно і усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи спеціального дозволу, шляхом привласнення знахідки придбав один полімерний пакет із застібкою з психотропною речовиною, обіг якої обмежено, - амфетамін, який помістив до правої кишені своєї куртки та став незаконно зберігати його при собі з метою особистого вживання без мети збуту до 16:30 годин 13.03.2025, включно.

У той же день, 13.03.2025 року, в період часу 16:30-16:33 годин, працівниками поліції під час огляду місця події біля будинку №18 по вул.Вапняна в м.Одесі у обвинуваченого ОСОБА_2 було виявлено та вилучено психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, кількісний вміст якої за висновком експерта №СЕ-19/116-25/6397-НЗПРАП від 01.04.2025 становить 0,375г, що перевищує її невеликий розмір, встановлений Таблицею 2 списку 2 наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року (у редакції наказу МОЗ України від 29.07.2010 №634), та яку вказаний обвинувачений незаконно придбав і зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Отже, за обвинувальним актом, ОСОБА_2 за трьома епізодами висунуте обвинувачення у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.309 КК України.

Відповідно до означеної вище заяви сторони захисту, обвинувачений ОСОБА_2 за участю захисника ОСОБА_4 погодились зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомилися з обмеженням права на апеляційне оскарження, виявивши згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, а обвинувачений при цьому повністю й беззаперечно визнав свою винуватість.

Згідно з матеріалами об`єднаного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_2 під час досудового розслідування повністю визнав свою провину за висунутою підозрою, що ідентична викладеному в акті обвинуваченню, а будучи допитаним дізнавачем в якості підозрюваного, надав в цілому зізнавальні показання про вчинені ним при вказаних вище обставинах кримінальні проступки, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєних правопорушень.

Втім, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінальних проступків, фактичні обставини яких ним та ніким із учасників провадження не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджуються наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в судовому засіданні, відповідно до ч.1 ст.382 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 за трьома епізодами незаконно придбав і зберігав психотропну речовину без мети збуту, а відтак дії зазначеного обвинуваченого вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.309 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.1 ст.309 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, що карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду належить врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що в силу ст.12 КК України скоєне ним відноситься до категорії кримінальних проступків, кількісний склад (3 епізоди) та ступінь їх суспільної небезпечності, що мали місце в умовах воєнного стану в Державі та збройної агресії рф проти України, а також судом враховується стан здоров`я зазначеного обвинуваченого та характеризуючі його особу дані.

З огляду на матеріали об`єднаного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_2 свою провину в інкримінованих діяннях визнав; раніше неодноразово судимий (у тому числі за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів) та є засудженим за вироком суду від 20.12.2022 за ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України до реального відбування покарання у виді позбавлення волі (відомості щодо відбуття цього покарання у матеріалах кримінального провадження відсутні); на диспансерному обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває; забезпечений місцем реєстрації й проживання в м.Одесі, де характеризується негативно; неодноразово притягався до адміністративної відповідальності; неодружений і утриманців не має, офіційно не працевлаштований та суспільно-корисною працею під час дії воєнного стану в Україні не займається, на обліку в Центрі зайнятості не значиться.

Сукупність наведених обставин свідчить про стійку схильність обвинуваченого ОСОБА_2 до кримінально-протиправних діянь, про нехтування ним правил законослухняної поведінки в суспільстві, про його небажання робити належні висновки з попереднього засудження та вставати на шлях виправлення, про відсутність у обвинуваченого легальних джерел доходу, що одночасно обумовлює можливість виправлення обвинуваченого в умовах суспільства.

Разом із тим, до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , в обвинувальному акті визначено щире каяття, з чим суд не може погодитись з огляду на таке.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а згідно зі ст.92 цього ж Кодексу, обов`язок доказування перелічених обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Згідно ж з правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочинів, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Однак, як вбачається з матеріалів розглядуваного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_2 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (ст.ст.229-6, 307, 313 КК України), що характеризує його як схильну до вживання психотропних речовин (наркотичних засобів) особу і відносить до категорії наркозалежних.

Проте, зважаючи на те, що після моменту викриття працівниками поліції вчинення обвинуваченим ОСОБА_2 кримінальних проступків, які йому інкримінуються в цьому об`єднаному кримінальному провадженні, або з часу скоєння попередніх злочинів цієї ж категорії, останній до спеціальних закладів чи установ з приводу свого лікування від наркозалежності не звертався та станом на теперішній час є засудженим до відбування реального покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про відсутність у нього критичного ставлення до своєї поведінки або осуд вчиненого, у зв`язку з чим, суд вважає недоведеним матеріалами кримінального провадження щирого каяття обвинуваченого.

Разом із тим, оскільки ОСОБА_2 свою винуватість у вчинених кримінальних проступків визнав та зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального провадження погодився, що підтверджується відповідною заявою, доданою до обвинувального акта, суд у контексті приписів ст.ст.66, 67 КК України вважає можливим віднести визнання провини вказаною особою до пом`якшуючих її покарання обставин, а обставиною, що обтяжує його покарання, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, слід визнати рецидив злочинів

Частинами 1, 4 ст.71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує частину покарання за попереднім вироком та остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, так й від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Тотожну правову позицію визначив Пленум Верховного Суду України в п.п.10, 25, 26 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами і доповненнями.

На підставі сукупності викладеного, з дотриманням принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, при визначенні виду та міри покарання у розглядуваному об`єднаному кримінальному провадженні, зважаючи на характер і обставин скоєних обвинуваченим ОСОБА_2 кримінальних проступків, беручи до уваги наявність пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, існуючі в матеріалах справи характеризуючі дані про особу останнього (зокрема, непрацевлаштованість і відсутність легальних джерел доходів), що за приписами ст.ст.53, 57 КК України обумовлюють неможливість призначення таких видів покарання як штраф або виправні роботи, суд у контексті ст.ст.50, 65 цього Кодексу, доходить висновку про те, що виправлення зазначеної особи та попередження нових кримінальних правопорушень має відбуватися в умовах суспільства, з призначенням покарання у виді обмеження волі у визначених санкцією ч.1 ст.309 означеного Кодексу межах, але з одночасним призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків за правилами ст.ст.71, 72 цього ж Кодексу з урахуванням вироку Приморського районного суду м.Одеси від 20.12.2022 року, яке належить відбувати реально у кримінально-виконавчій установі.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо процесуальних витрат, - в силу вимог ст.ст.124, 126 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.100, 124-126, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.309 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.ст.71, 72 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 20.12.2022, остаточне покарання ОСОБА_2 визначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

В порядку ст.ст.72, 63 КК України, строк відбування покарання засудженим ОСОБА_2 рахувати з часу його фактичного затримання і поміщення до УВП Міністерства юстиції України, виконання чого доручити ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. ,

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні: - психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP , яка запакована до сейф-пакету експертної служби МВС №2452548; - психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, яка запакована до сейф-пакету експертної служби МВС №6075391; - психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, яка запакована до сейф-пакету експертної служби МВС №2286689, які зберігаються в камері схову ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанції №00633 від 06.03.2025, №00671 від 19.04.2025, №00659 від 04.04.2025, відповідно), знищити.

Згідно зі ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 14899,20 гривень (4775,40+5348,40+4775,40), за проведення експертних досліджень, - стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави.

Копії вироку направити прокуророві та ОСОБА_2 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також спрямувати для виконання начальнику ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Пересипський (Суворовський) районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня ухвалення, а для обвинуваченого, у той же строк з дня отримання його копії.

С у д д я: ОСОБА_1