Справа № 136/1225/25
провадження №1-кс/136/209/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції), підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, клопотання, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 16.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч.5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коханівка Липовецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта професійно технічна, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, військовослужбовець, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджено прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 та мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП №4 перебуває зазначене кримінальне провадження.

Досудовим розслідуванням установлено, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно до ст. ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, окрім іншого, передбачено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента України та триває по теперішній час.

24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової служби по мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 червня 2025 року, солдат ОСОБА_5 , більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, достовірно знаючи про відсутність власника ОСОБА_7 за місцем розташування дачі та наявність у останньої металевих гаражних воріт на території подвір`я з метою вчинення крадіжки попрямував до домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 .

У подальшому, ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, протиправно, проник на територію домоволодіння через вільний прохід, підійшов до господарського приміщення біля якого лежали металеві гаражні ворота розпашні, кустарного виробництва, розміром кожної стулки 2,02х1,2 м., які належать потерпілій ОСОБА_7 , взяв їх, і тим самим таємно викрав, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми протиправними діями солдат ОСОБА_5 , завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 8742,00 грн., що підтверджується висновками судових товарознавчих експертиз.

Крім вказаного, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , призваний 28.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №14 від 20.01.2025 солдата ОСОБА_5 призваного під час мобілізації, який знаходиться в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20.01.2025 № 14 на посаду стрільця-снайпера 7 парашутно-десантної роти, 2 парашутно-десантного батальйону та зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, згідно до ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця-снайпера 7 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , 09.04.2025 (більш точного часу досудовим слідством не установлено) діючи з прямим злочинним умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, під час перевірки наявності особового складу в районі тимчасового розташування підрозділу, було встановлено, що самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась в населеному пункті АДРЕСА_3 .

Проводив час на власний розсуд за невідомим місцем знаходження, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Солдат ОСОБА_5 , до цього часу відсутній у військовій частині НОМЕР_1 , обов`язки військової служби не виконує, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин не повідомляв, місце перебування військовослужбовця не відомо, що вказує на продовження його злочинної діяльності.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.5 ст.407 КК України, вручено 27.06.2025.

У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

На даний час встановлено наявність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування до ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду та впливати на свідків у кримінальному провадженні, що стало підставою звернення до суду із даним клопотанням.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, що у ньому наведені, просили його задовольнити, вказуючи, що з урахуванням характеру вчинених кримінальних правопорушень та особи підозрюваного інший запобіжний захід не спроможний запобігти встановленим ризикам. При цьому, прокурор зазначив, що нормами діючого законодавства чітко визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема статтею 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав, не заперечував обґрунтованості підозри.

Захисник в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки та фактори стримуючого характеру, що виключає можливість застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу, просив обрати інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за місцем його проживання, вказуючи, що наміру вчиняти якісь протиправні спроби підозрюваний не має, тоді як слідство ще триває та будуть збиратись докази, у тому числі стороною захисту. В іншому випадку просив застосувати запобіжний захід у вигляді застави, визначивши її розмір з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану підозрюваного.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, в рамках якого подане клопотання, вважає, що слідчим доведено та надано достатні докази на підтвердження розумної підозри, що свідчить про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст.407 КК України, такі обставини виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на стадії обрання запобіжного заходу та необхідності проведення ще інших слідчих (розшукових) дій, слідчий суддя позбавлений можливості давати належну правову оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам, оскільки це є прерогативою судового розгляду, а сторони вільні у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених КПК України, у тому числі щодо доведення своєї версії перед судом.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких покликається сторона обвинувачення у клопотанні, що передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що підставами застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні (вірогідні) підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити поза процесуальні, протиправні дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є те, що інкриміновані підозрюваному кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст.185, ч. 5 ст.407 КК України є тяжкими злочинами, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми та відповідно від п`яти до десяти років, інших альтернативних покарань вказані норми не містять.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема наведену у справі «Ілійков проти Болгарії», де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Отож тяжкість покарання, на даному етапі досудового розслідування, може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя приймає до уваги доводи сторони обвинувачення, що на етапі досудового розслідування до отримання показань потерпілої та свідків судом існує ризик впливу на них, виходячи із встановленої КПК України процедури отримання показань від таких осіб.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний та свідки є жителями одного села, знайомі, а потерпіла приїздить до села, оскільки має дачний будинок, тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності за інкриміноване правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України підозрюваний може з достатньою вірогідністю впливати на свідків та й потерпілу у даному кримінальному провадженні, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тим самим перешкоджаючи встановленню обставин кримінального провадження, які їм відомі, зміни показань у суді, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, наявність наданої до матеріалів кримінального провадження стороною захисту розписки про відсутність будь-яких претензій до підозрюваного зі сторони потерпілої, жодними чином не замінює необхідність отримання судом її показань безпосередньо.

Отож ризик впливу на потерпілу тасвідків у даному кримінальному провадженні достатньо вірогідні.

Суд враховує дані, що характеризують підозрюваного як особу.

Так, ОСОБА_5 раніше не судимий, проживає у зареєстрованому шлюбі, має одну малолітню дитину, в підтвердження чому надано відповідні свідоцтва.

Згідно довідок органу місцевого самоврядування, ОСОБА_5 станом на 24.06.2025 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 30.06.2025 зареєстроване місце проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , де разом з ним зареєстровані дружина ОСОБА_8 , 1999 року народження, та син ОСОБА_9 , 2019 року народження. За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №14 від 20.01.2025 солдата ОСОБА_5 призваного під час мобілізації, який знаходиться в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20.01.2025 № 14 на посаду стрільця-снайпера 7 парашутно-десантної роти, 2 парашутно-десантного батальйону та зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

Відповідно до Витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 10.04.2025 ОСОБА_5 вважається незаконно відсутнім на службі, у зв`язку із самовільним залишенням місця служби з табірного збору.

Відповідно до службової характеристики з військової частини, ОСОБА_5 характеризується задовільно, не дисциплінований, за морально-діловими якостями займаній посаді не відповідає, утім у зв`язку із військовим станом на території України доцільно залишити на займаній посаді.

Отож ОСОБА_10 є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину, тобто на противагу покладеному на нього обов`язку додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, свідомо вчинив умисні триваючі протиправні дії, які свідчать про можливість останнього переховуватись від слідчого, прокурора та суду.

Згідно медичних документів складених за підписом ФОП ОСОБА_11 від 01.04.2025, ОСОБА_5 за наслідками проведеної магнітно-резонансної томографії встановлено початкові ознаки артрозу обох кульшових суглобів. Разом з цим, вказаний документ підтверджує лише наявність виявленої хвороби та не є заключення фахового лікаря.

У судовому засіданні підозрюваний зазначив, що має матір, яка є інвалідом ІІІ групи, потребує допомоги за відсутності інших осіб, утім доказів на підтвердження вказаних обставин слідчому судді не надано з мотивів невідкланості розгляду клопотання.

Вирішуючи питання щодо обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу та надаючи оцінку доводам захисту в цій частині, зокрема, щодо наявності у підозрюваного сім`ї та постійного місця проживання, слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування вважає недостатніми, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення інкримінованих йому дій, однак, вони не стали для нього стримуючим фактором, отож є недостатніми для того, щоб гарантувати його належну процесуальну поведінку.

При вирішенні даного клопотання слідчий суддя приймає до уваги положення ч.8 ст.176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статями, зокрема 407 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що наразі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні, отож з урахуванням особи підозрюваного, тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, стадії досудового розслідування, незважаючи на існування презумпції невинуватості, наявний суспільний інтерес, слідчий суддя вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним вище ризикам, які є доведеними та забезпечити виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки та дієвості даного кримінального провадження.

Слідчий суддя приймає до уваги, що сторонами кримінального провадження не було надано доказів на підтвердження існування перешкод перебування підозрюваного у місцях попереднього ув`язнення.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити.

Правиламич. 4 ст. 183 КПК України, передбачено, що до якої під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408 ,429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Тобто, не визначення розміру застави це право суду, а не обов`язок, а тому право на не визначення розміру застави повинно бути належно обґрунтованим.

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання" (рішення у справі "Сергій Волосюк проти України" п. 38).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих підозрюваному злочинів, обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава у межах, визначених п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, вказаних у ст. 194 КПК України, у зв`язку із чим, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як обґрунтовану та достатню для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 132, 183, 184, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 16.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч.5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коханівка Липовецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Визначити строк дії ухвали суду до 27.08.2025.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкування з потерпілими та свідками по справі.

Визначити місцем тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою приміщення гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_5 ) відповідно до вимог Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого Наказом МОУ № 394 від 03.11.2020.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_12