Справа № 761/3721/23
Провадження № 1-кп/761/1535/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження № 120 161 604 800 002 40 від 22.01.2016 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 (в редакції Закону № 430 - IV від 16.01.2003) КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 (в редакції Закону № 430 - IV від 16.01.2003) КК України.

Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, просили постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, проводити судовий розгляд у спеціальному судовому провадженні, оскільки при складанні обвинувального акту дотримані вимоги КПК України.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти призначення судового розгляду, звернувся із клопотанням про повернення даного обвинувального акту прокурору з тих підстав, що він не відповідає вимогам КПК. Також наголошував, що при обізнаності органу досудового розслідування про фактичне місце знаходження обвинуваченого були допущенні грубі порушення КПК України та порушено право на захист ОСОБА_6 , та незаконності вручення обвинувального акту в межах процедури спеціального досудового розслідування.

Так, прокурору добре було відомо про місце перебування ОСОБА_6 , що робить його твердження про відсутність можливості вручення процесуальних документів та відсутності конкретної інформації щодо місцезнаходження підозрюваного неправдивими та направленими на створення штучних умов для отримання дозволу на спеціальне розслідування.

Також, у в розпорядженні прокурора були наявні матеріали щодо запиту компетентних органів Французької республіки в порядку ст. 554, 558 КПК України у кримінальній справі щодо ОСОБА_6 . При цьому у вказаному Міжнародному судовому дорученні зазначена адреса проживання ОСОБА_6 : АДРЕСА_2 , а також відомості про його затримання та перебування під юрисдикцією Верховного суду у місті Нансі (Франція).

Крім того, 15.06.2017 органом досудового розслідування було отримано лист Департаменту міжнародного співробітництва Національної поліції України № 17/1/2-124/17 про встановлення місцеперебування ОСОБА_6

27.09.2018 р. прокурором було складено та направлено до Французької республіки клопотання про видачу особи в Україну для притягнення до до кримінальної відповідальності в межах кримінального провадження № 120 161 604 800 002 40.

Таким чином вручення відповідного обвинувального акту саме в процедурі спеціального досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України та впливає на весь хід судового розгляду у цьому кримінальному провадженні, адже повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри фактично не було вручене ні ОСОБА_6 ні його захиснику та підстав для здійснення спеціального досудового розслідування не було.

Обвинувачений, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, підтримав позицію свого захисника, заперечував проти призначення судового розгляду, також зазначив, що вже довгий час проживає у Франції, при цьому вперше дізнався про дане кримінальне провадження у 2018 році, однак не може прибути до України, оскільки відносно нього у Франції здійснюється судовий розгляд у іншому провадженні, на період проведення якого, позбавляє його законної можливості покидати територію Франції.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку сторони обвинувачення та сторони захисту дійшов наступного висновку.

Так, у відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України. За вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Зазначені вимоги кореспондуються та узгоджуються з висновками, що знайшли своє відображення в рішеннях Європейського суду з прав людини та у відповідності до вимог ч.5 ст.9 КПК України повинні застосовуватися з поряд кримінальним процесуальним законодавством України.

Як вбачається з даного обвинувального акту то формулювання обвинувачення та викладення фактичних обставин справи за змістом є ідентичними. Отже, в повній мірі не відображають обставини кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 .

Окрім того, зміст формулювання обвинувачення у такому вигляді, як він викладений в обвинувальному акті, не можна уважати конкретним, в розумінні ст. 91 КПК України (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Отже, викладене у такий спосіб та в такій формі обвинувальний акт, де зміст фактичних обставин дослівно повторює формулювання обвинувачення, на думку суду є таким, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки порушує право на захист та на справедливий судовий розгляд.

При цьому, за даними обвинувального акту досудове розслідування здійснювалось у відповідності до ст. 297-1 КК України.

Разом з тим, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , який приймав участь в режимі відео конференції, повідомив, що він ніколи не переховувався від органу досудового розслідування, вперше дізнався про дане кримінальне провадження у 2018 році, однак не може прибути до України, оскільки відносно нього у Франції здійснюється судовий розгляд у іншому провадженні, на період проведення якого, позбавляє його законної можливості покидати територію Франції.

Також стороною захисту були надано данні про наявність у розпорядженні органу досудового розслідування щодо запиту компетентних органів Французької республіки в порядку ст. 554, 558 КПК України у кримінальній справі щодо ОСОБА_6 . При цьому у вказаному Міжнародному судовому дорученні зазначена адреса проживання ОСОБА_6 : АДРЕСА_2 , а також відомості про його затримання та перебування під юрисдикцією Верховного суду у місті Нансі (Франція).

Крім того, 15.06.2017 органом досудового розслідування було отримано лист Департаменту міжнародного співробітництва Національної поліції України № 17/1/2-124/17 про встановлення місцеперебування ОСОБА_6 .

У подальшому прокурором було складено та направлено до Французької республіки клопотання про видачу особи в Україну для притягнення до кримінальної відповідальності в межах кримінального провадження № 120 161 604 800 002 40.

Наведене вище спростовує доводи прокурора щодо наявності підстав щодо переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Право обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд закріплене як нормами національного законодавства, зокрема ст. 8,20,21 КПК України, так і нормами міжнародних актів, а саме: п.1, підпунктам «а», «б» п.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, численними рішеннями Європейського суду з прав людини.

Так, нижчевикладеним рішенням встановлено, що у контексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінські проти Австрії»).

Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим цієї статті.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, про неможливість вважати обвинувальний акт таким, що складений у відповідності до вимог закону, що є наслідком поверненню обвинувального акту прокурору.

Повернення перевіреного судом обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам статті 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 314,315 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_5 - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 161 604 800 002 40 від 22.01.2016 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 (в редакції Закону № 430 - IV від 16.01.2003) КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст ухвали проголошений 02.09.2025 о 16 год. 20 хв.

Суддя: