Справа № 211/5406/25
Провадження № 1-кс/211/1298/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривого Рогу клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000272 від 16 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Котельва Полтавської області, громадянина України, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, механіка-водія 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 , солдат, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у замаху на вбивство.

В С Т А Н О В И В:

До Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , з клопотанням в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272 від 16 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 серпня 2025 року включно.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, пояснив по змісту клопотання.

Підозрюваний та захисник не заперечували проти клопотання.

Заслухавши думку сторін та дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Клопотання обгрунтоване тим, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області під процесуальним керівництвом Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 16 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді механіка-водія 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст.1. п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 11,16,28-33. 115-116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст .ст. 1-4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, близько 22 години 30 хвилин 15 травня 2025 року, перебуваючи у місці дислокації одного з підрозділів ВЧ НОМЕР_2 , що тимчасово дислокується у бліндажі поблизу АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, будучи невдоволеним поведінкою солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не поступився своїм спальним місцем, діючи з прямим умислом, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, взяв до рук ввірену йому для службового користування автоматичну зброю АКС-74У N? НОМЕР_3 з приєднаним магазином з бойовими припасами, після чого тримаючи в руках вищевказану автоматичну зброю перевів перемикач вогню в положення одиночної стрільби, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник і привів автомат у бойову готовність та здійснив з дистанції близько одного метру в бік ОСОБА_7 не менше трьох пострілів, спричинивши останньому вогнепальні поранення у вигляді вогнепального кульового дотичного поранення шиї справа з дефектом м`яких тканин.

Таким чином солдат ОСОБА_4 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі так як від спричинених тілесних ушкоджень смерть солдата ОСОБА_7 не настала, тобто солдат ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

16 травня 2025 року, солдата ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

17 травня 2025 року ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят діб з моменту затримання, тобто до 14 липня 2025 року включно.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 16.05.2025 року.

- протоколом додаткового огляду місця події від 16.05.2025 року.

- протоколом огляду предметів від 16.05.2025 року.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.05.2025 року.

- протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 від 16.05.2025 року.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.05.2025 року.

- протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 16.05.2025 року.

- первинною медичною документацією ОСОБА_7

- протоколом затримання осиби, підозрюваної у вчиненні злочину.

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 16.0.2025 року.

- протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 від 16.05.2025 року.

Постановою керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 08.07.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 16 серпня 2025 року включно.

Строк дії тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 14.07.2025 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, тому що у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-медичної експертизи;

- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_4 ;

- отримати та долучити матеріали виконання постанови слідчого про проведення процесуальних дій на іншій території, а саме протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 , протокол слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 , отримати зразок крові потерпілого ОСОБА_7

- призначити судову-імунологічну експертизу по зразку крові потерпілого ОСОБА_7

- отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-імунологічної експертизи.

- з урахуванням отриманих висновків експертиз повідомити ОСОБА_4 про підозру в остаточній редакції

- виконати з підозрюваним, а також з потерпілими у кримінальному провадженні вимоги ст. 290 КПК України, тобто вчинити процесуальні дії для підготовки та направлення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду;

- підготувати обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, реєстр матеріалів досудового розслідування;

- провести інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність під час досудового слідства.

Результати зазначених вище слідчих та процесуальних дій мають значення для судового розгляду, оскільки направлені на встановлення обставин, які відповідно до статті 91 Кримінального процесуального кодексу підлягають доказуванню.

Провести вказані слідчі та процесуальні дії у передбачений законом строк не представилося можливим з огляду на те, що необхідно отримати висновок судово-медичної експертизи, яка потребує тривале проведення, через завантаженість експертів.

Беручи до уваги те, що термін тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 14.07.2025, а виконати вищевказані слідчі та процесуальні дії до закінчення терміну слідства та тримання під вартою не надається можливим, запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_4 , який знаходиться під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , необхідно продовжити.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшилися.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування продовження строку тримання під вартою, щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується, тим що солдат ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

З цього ж ракурсу слід визнати недоцільним застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки місцем проживання підозрюваного є населений пункт в Полтавській області, тобто район, що знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та СВ ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

- незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що підозрюваний будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, перебуваючи на посаді механіка-водія 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 , може вплинути на свідків, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків та потерпілого, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на існування вказаного ризику ми вважаємо недоцільним застосовувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистої поруки, оскільки він може стати підґрунтям для маніпулювання можливістю спаплюжити авторитет його поручителів з подальшим використанням їх авторитету та репутації для тиску на свідків у даному кримінальному провадженні.

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків або інших підозрюваний. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) підтверджується тим, що підозрюваний вчиняючи злочин, в умовах воєнного стану, фактично нехтуючи покладеними на нього обов`язками згідно статуту Збройних Сил України тим самим вставши на злочинний шлях, може вчинити інші злочини, в тому числи військові, зокрема передбачені ст. 407 КК України (Самовільне залишення військової частини або місця служби) ст. 402 КК України (Непокора), та ст. 408 КК України («Дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу»), враховуючи те, що підозрюваному загрожує покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість вчинення останнім злочину.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_4 повинен повернутися до місця мешкання, реєстрації або місця служби, тобто на територію Донецької області до підрозділу військової частини НОМЕР_2 , яка в будь-який час змінює своє місце розтушування, що створить умови та змогу ОСОБА_4 здійснювати вплив на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування, крім того підозрюваний зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись від правосуддя, наддасть останньому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду та здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від свої показань.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що є віддаленим містом від органу досудового розслідування та вказана адреса не перевірена органом досудового розслідування, разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану, може створити негативну тенденцію для інших військовослужбовців, які умисно можуть вчиняти інші військові злочини, аби не захищати територіальну цілісність країни на лінії зіткнення, що може призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду. Більше того, за таких обставин ОСОБА_4 , отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні будь-яким чином.

Крім, цього суд при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, повинен з`ясувати технічні можливості реалізації вказаного виду запобіжного заходу та наявність електронних засобів контролю, які передбачені для виконання даного виду запобіжного заходу, з метою забезпечення своєчасного запобігання можливим спробам підозрюваного невиконання вимог обраного відносно нього запобіжного заходу.

Водночас, необхідно брати до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо.

Крім того, можливість незаконного впливу на свідків, спрямованих на зміну їх показів в суді, наданих ними органу досудового розслідування, з метою перешкоджання доказуванню стороною обвинувачення перед судом усіх фактичних даних, які встановлені у ході досудового розслідування, порушує принцип змагальності кримінального провадження, визначений ст. 22 КК України. З огляду на це, вважає, що такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не є достатнім і не виправдовую, настання ризику п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, під час розгляду можливого клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд повинен звернути увагу на з`ясовування позиції власника житла та підтвердження його однозначної згоди на застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 в такій ситуації. Сторона захисту повинна надати суду згоду повнолітніх осіб, які проживають в одному житловому приміщення із обвинуваченим щодо застосування цього запобіжного заходу, вказаним особам суд повинен роз`яснити при цьому порядок здійснення контролю за дотриманням умов застосування домашнього арешту, зокрема щодо права з`являтися в житло. Вказана позиція прослідковується в п. 15 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 квітня 2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» де зауважується, що правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, судів, які застосовують домашній арешт, з`ясувавши при цьому думку власника житла та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема, спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Однак у випадку судом застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді застави, слід зазначити, кримінальне правопорушення було вчинене з застосування насильства, а також що підозрюваний будучі військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , перебуває в зоні проведення бойових дій на території Донецької області, та бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, отримує грошового забезпечення та додаткові винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, що регламентується Постановою Кабінету Міністру України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

З огляду на це, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України лише у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків щодо не здійснення впливу на свідків, які до теперішнього часу проходять військову службу, де проходить військову службу підозрюваний, крім того ОСОБА_4 являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за місцем дислокації військової частини, що фактично унеможливить поручителем з числа цивільних осіб забезпечити належне виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України. Водночас, поручителі з числа командування військової частини та інших військових формувань не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків щодо не здійснення впливу на свідків, які до теперішнього часу проходять військову службу в одній із підозрюваним військовій частині, у зв`язку з виконання безпосередніх бойових завдань на лінії зіткнення з ворогом.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Крім того, бажання ОСОБА_4 уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного. Таким чином, констатовані ризики є обґрунтованими та доведеними.

Не утворює підстав для звільнення підозрюваного і участь останнього у бойових діях пов`язаних з захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для ОСОБА_4 , жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, слідчий звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно ОСОБА_4 під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під вартою ОСОБА_4 .

Сторона обвинувачення акцентує увагу суду, що під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою, немає, відсутні докази і наявності в останнього міцних соціальних зв`язків, інших даних, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, також враховуючи вкрай напружену ситуацію пов`язану з введенням воєнного стану в країні, є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 , може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується вчиненням ОСОБА_4 , особливо тяжкого злочину, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом обрання застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою та свідчить про відсутність підстав для визначення мінімального розміру застави.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховується від органу досудового розслідування та/або суду, може впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, вказане свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, не теперішній час відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 окрім як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ризики не змінилися, що свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 серпня 2025 року включно.

Доказів того, що можливо застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід стороною захисту надано не було.

Крім того, при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючисьст. ст. 177 -178, 183, 193, 197 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000272 від 16 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Котельва, Полтавської області, громадянина України, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, механіка-водія 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 , солдата, раніше не судимого, який зареєстрований за адерсою: АДРЕСА_1 , на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала можебути оскарженадо Дніпровського апеляційного суду протягом 5днів здня їїпроголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 10 липня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1