Справа № 333/1018/25
Провадження № 1-кс/333/1927/25
УХВАЛА

Іменем України

13 червня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 , представника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, та зобов`язання вчинити певні дії, в якій скаржник оскаржує невиконання ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ст. ст. 55, 220 КПК України і просить слідчого суддю зобов`язати ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі розглянути його клопотання про надання йому статус потерпілого у кримінальних провадженнях № 000003 від 15.01.2025 року, № 0000088 від 31.07.2024 року, № 000118 від 05.11.2024 року, № 0007469 від 02.12.2024 року, № 000123 від 14.11.2024 року, № 0001660 від 25.02.2025 року, № 0002457 від 06.12.2024 року.

09.06.2025 року на адресу суду від керівника першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ОСОБА_5 надійшли копії матеріалів щодо звернення ОСОБА_3 від 30.03.2025 року (вх. № К-375 від 10.04.2025 року), а також результатів розгляду вказаного звернення. Одночасно повідомлено, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 від 30.03.2025 року (вх. № К-375 від 10.04.2025 року) прийнято рішення про відсутність підстав для призначення ОСОБА_3 адвоката (захисника) у кримінальних провадженнях, відомості щодо яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його зверненнями. Підстави прийняття вказаного рішення були змістовно викладені у письмовій відповіді заявнику.

Особа, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

Представник ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки клопотання ОСОБА_3 розглянуто слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі. На даний час в ході досудового розслідування не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, у вказаних кримінальних провадженнях, у зв`язку з чим відсутні підстави для залучення останнього у якості потерпілого у вказаних кримінальних провадженнях. Також слідчим прийнято рішення про відсутність підстав для призначення ОСОБА_3 адвоката (захисника) у кримінальних провадженнях, відомості щодо яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його зверненнями. Підстави прийняття вказаного рішення були змістовно викладені у письмовій відповіді заявнику.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, представника ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, дослідивши скаргу та додані до неї документи, надані представником ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі матеріали кримінальних проваджень щодо звернення ОСОБА_3 від 30.03.2025 року (вх. № К-375 від 10.04.2025 року), слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі із заявою від 30.03.2025 року (вх. № К-375 від 10.04.2025 року), в якій просив вирішити питання про призначення йому адвоката (захисника) по всім кримінальним провадженням, які знаходяться в ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі за його заявами.

Розглянувши заяву ОСОБА_3 , слідчий дійшов висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_3 адвоката (захисника) у кримінальних провадженнях, відомості щодо яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його зверненнями. Підстави прийняття вказаного рішення були змістовно викладені у письмовій відповіді заявнику.

Отже, слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі було розглянуто заяву ОСОБА_3 про призначення йому адвоката (захисника) по всім кримінальним провадженням, які знаходяться в ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі за його заявами, та надано відповіді на запитання, що в ній порушуються.

При цьому у заяві від 30.03.2025 року (вх. № К-375 від 10.04.2025 року) ОСОБА_3 не заявляв клопотання про визнання його у якості потерпілого по зазначеним кримінальним провадженням, як просить про це у скарзі.

Слідчий суддя звертає увагу, що слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі були розглянуті клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерплим по зазначеним у скарзі кримінальним провадженням та постановлено відповідні постанови, які вже неодноразово були предметом судового контролю слідчого судді.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, відмовляючи в задоволені клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим по зазначеним кримінальним провадженням визначив мотиви, за яких ОСОБА_3 на даній стадії досудового розслідування не може з об`єктивних причин бути залучений як потерпілий. Також слідчий вказав, що на даний час в ході досудового розслідування кримінального провадження не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, внаслідок можливих неправомірних дій, у зв`язку з чим відсутні підстави для залучення останнього у якості потерпілого у вказаних кримінальних провадженнях та допиту в якості потерпілого. Слідчим проведено допит ОСОБА_3 в якості свідка, під час якого останній надав покази, що стосуються вказаних кримінальних проваджень.

Положення ст. 55 КПК України визначають поняття потерпілого в кримінальному провадженні, визначають його ознаки, причинно-наслідковий зв`язок виникнення прав та обов`язків в особи на присвоєння такого статусу та обставини за яких в особи виникає таке право.

Отже, поняття потерпілого визначено в КПК України чітко - потерпілий це фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Конституцією України передбачено обов`язок держави утверджувати і забезпечувати права та свободи кожної людини. У зв`язку з цим важливого значення набуває точне й однакове застосування судами норм кримінально-процесуального законодавства, якими визначено права потерпілих від злочинів.

КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим в разі неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально правової характеристики кримінального правопорушення, у разі відсутності шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення прокурора/слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, що слідчим було дотримано.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, відмовляючи в задоволені клопотання ОСОБА_3 про залучення його в якості потерпілого, у відповідних постановах визначив мотиви, за яких ОСОБА_3 на даній стадії досудового розслідування не може з об`єктивних причин бути залучений як потерпілий у вказаних кримінальних провадженнях.

Доводи ОСОБА_3 про наявність у нього процесуального статусу потерпілого, без документального підтвердження, не свідчить про надання останньому такого статусу в розумінні ст. 55 КПК України.

Крім того, аналіз змісту ч. 5 ст. 55 КПК України свідчить про те, що під час досудового розслідування саме слідчий або прокурор повноважні вирішувати питання, пов`язані з визнанням особи потерпілою або відмовою в такому визнанні.

Відповідно до вимог ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Чинний КПК України не надає права слідчому судді перебирати на себе повноваження слідчого приймати замість останніх осіб будь-які процесуальні рішення, віднесені виключно до компетенції уповноважених осіб органу досудового розслідування.

Жодною нормою КПК України не передбачено право слідчого судді втручатись в діяльність слідчого, зокрема, зобов`язати його вчинити конкретні слідчі дії.

Отже, слідчий суддя, виходячи із вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому на здійснення конкретних слідчих дій, зважаючи на специфіку слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю. Тому, слідчий суддя не повноважний зобов`язати слідчого вчиняти конкретні слідчі дії.

Ухвалення слідчим суддею рішення, яким було б зобов`язано слідчого вчинити конкретну дію, вказувало б на втручання в процесуальні повноваження слідчого, про що зазначено також у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 522/7836/21 від 01.12.2022 року.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1