Справа № 136/663/25
провадження №1-кс/136/263/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 18.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною вище скаргою, мотивуючи тим, що він являється потерпілий у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 18.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

30.05.2025 дізнавачем СД ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 було винесено постанову якою закрито дане кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, в діях ОСОБА_5 .

Вказане рішення ОСОБА_3 вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки органом досудового розслідування не було усунуто неповноту, про що зазначено в попередній ухвалі слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 21.04.2025 за наслідками розгляду скарги на постанову про закриття цього кримінального провадження від 27.02.2025, зокрема: не взято до уваги при винесенні оскаржуваної постанови те, що встановлення законності чи незаконності фактичного володіння особи житлом чи іншим володінням знаходиться поза межами диспозиції ст. 162 КК України, а для визначення предмету цього кримінального правопорушення має значення лише фактичне користування майном, незважаючи на спірність реалізації цих повноважень, що було встановлено ухвалою слідчого судді від 21.04.2025. Окрім цього, дізнавач обмежився лише допитом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які вказали, що не проникали до зерноскладу, тоді як не перевірив вказані обставини іншими належними та допустимими доказами.

Ураховуючи наведене, досудове розслідування проведено дізнавачем неповно, необ`єктивно та однобічно, не усунуто недоліки на які звернуто слідчим суддею в ухвалі від 21.04.2025, рішення належним чином не вмотивоване, що послугувало підставою звернення до суду із даною скаргою.

Ухвалою слідчого судді від 19.08.2025 було відкрито провадження за скаргою та витребувано матеріали кримінального провадження, в рамках якої її подано.

22.08.2025 за клопотанням дізнавача розгляд кримінального провадження відкладено, у зв`язку із неможливістю надання матеріалів кримінального провадження.

У судовому засіданні потерпілий скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав, що наведені у скарзі, вказуючи, що дізнавачем не було проведено повний комплекс заходів необхідних для проведення повного та об`єктивного досудового розслідування аби винних осіб, які систематично порушують його право власності шляхом проникнення до зерноскладу забираючи зерно було притягнуто до кримінальної відповідальності.

Дізнавач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, мотивуючи тим, що в ході досудового розслідування було проведено весь спектр необхідних слідчих дій та встановлено, що право власності ОСОБА_3 на 2/3 частини зерноскладу, яке він набув на підставі договорів купівлі-продажу укладених із співвласниками майнових паїв, що узаконено судовим рішенням від 16.02.2024, яке набрало законної сили, не визнається деякими жителями села Іваньки, зокрема ОСОБА_5 , які тривалий час користувались вказаним зерноскладом, зберігаючи там зерно, оскільки самостійно обробляють земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Вказаний спір є цивільно-правовим, відтак за повідомлених потерпілим обставин у заяві про вчинення злочину, склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, виключається, що послугувало підставою для закриття кримінального провадження, а власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном шляхом звернення до суду із відповідним позовом.

Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, які надано на виконання вимог ухвали від 19.08.2025, встановив, що 17.02.2025 було внесено відомості до ЄРДР за № 0000030, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку із самостійним виявленням прокурором кримінального правопорушення за фактом порушення недоторканості іншого володіння гр.. ОСОБА_3 , а саме незаконне проникнення до зерноскладу.

Зі змісту рапорту прокурора Немирівської окружної прокуратури слідує, що згідно матеріалів перевірки ЄО №9026 від 17.12.2024 вбачається, що ОСОБА_5 незаконно проник до складського приміщення за адресою: с. Іваньки, яке належить ОСОБА_3 на праві власності.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 16.12.2024 слідує, що 15.12.2024, будучи в с. Іваньки він виявив у себе в зерноскладі чужий змінений замок, чим позбавлено його доступу до належного йому зерноскладу, тоді як його замки збиті ОСОБА_5 , який самоправно користується належним йому зерноскладом.

21.02.2025 ОСОБА_3 залучено до участі у кримінальному провадженні в якості потерпілого.

30.05.2025 дізнавачем СД ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 було винесено постанову, якою кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000030, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, було закрито за відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.

Процесуальна можливість оскарження рішення дізнавача про закриття кримінального провадження регламентована ст. 24, п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, при цьому суб`єктами оскарження такого рішення заявник, потерпілий, його представник, законний представник.

Перевіривши матеріали скарги та кримінального провадження слідчий суддя встановив, що ОСОБА_3 звернувся до суду в межах строку, передбаченого ст. 304 КПК України, оскільки оскаржувана постанова вручена скаржнику 15.08.2025 (а.с. 2).

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру жодній особі, отож дізнавачем виконано вимоги ч. 4 ст. 284 КПК України та винесено постанову в рамках його повноважень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається, зокрема, на слідчого.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно із ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

У той же час на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в їх сукупності.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, які були безпосереднім предметом дослідження слідчим суддею встановлено, що 16.02.2024 рішенням Липовецького районного суду Вінницької області було задоволено позов ОСОБА_3 до Об`єднання співвласників майнових паїв колишнього КСП «Нива» с. Іваньки, в особі голови комісії з організації та вирішення майнових питань ОСОБА_7 , Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, яким виділено ОСОБА_3 майновий пай у виді 2/3 частини приміщення Зерноскладу (навіс зерносклад) (складське приміщення №1 та складське приміщення №2), що розташований по АДРЕСА_1 з майнового комплексу фонду бувшого КСП «Нива» с. Іваньки, загальна грошова вартість якого 62167,00 грн.. Також визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частки Зерноскладу (навіс зерноскладу), 1985 року побудови, що значиться під літерою "А" та складається із складського приміщення №1 площею 185,6 кв.м., складського приміщення №2 площею 176,6 кв.м., загальна площа яких 362,2 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 .

Як слідує із Технічного паспорта на об`єкт виробничого призначення - зерносклад (навіс зерносклад), що розташований по АДРЕСА_1 та значиться під літерою «А», загальна площа приміщень становить 572,7 м2, основна 572,7 м2 та складається із трьох складських приміщень, площа складського приміщення за №1 становить 185,6 м2 , площа складського приміщення за №2 становить 176,6 м 2 , площа складського приміщення за №3 становить 210,5 м 2.

Зі змісту протоколів допиту свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 , Слідчого експерименту проведеного із потерпілим ОСОБА_3 від 24.02.2025, відеозапис якого був безпосередньо переглянутий слідчим суддею, а також наданих ОСОБА_3 пояснень у судовому засіданні було встановлено, що в колективну власність бувших членів КСП згідно доданих списків співвласників було передано майно, у тому числі ОСОБА_11 (навіс зерноскладу) по АДРЕСА_1 , вказаним приміщенням користувались не тільки члени спілки, а й жителі села, які використовують земельні ділянки для сільськогосподарського призначення самостійно та зберігали зерно в даному зерноскладі тривалий час більше як 8 років і продовжують його використовувати, у тому числі ТОВ "Зернопродукт". ОСОБА_3 на весні 2024 року повідомив жителів села, які користувались вказаним зерноскладом, у тому числі сім`ю ОСОБА_12 , що він є власником виробничого приміщення, що значиться під літерою ОСОБА_13 та складається із складського приміщення №1 площею 185,6 кв.м., складського приміщення №2 площею 176,6 кв.м., загальна площа яких 362,2 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 , на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, дозволивши використання зерноскладу до нового урожаю, в іншому випадку вказав аби вони звільнили приміщення від зерна та на необхідність сплати орендної плати, частина жителів та членів звільнили частки його зерноскладу, забравши зерно, тоді як ОСОБА_5 заперечував його право власності, звернувши увагу на відсутність реєстрації права в Державному реєстрі нерухомого майна за ОСОБА_3 та продовжував його використовувати за призначенням та зберігати зерно, яким вони вигодовують живність. У вересні 2024 року ОСОБА_3 встановив свої замки на приміщення, а в грудні 2024 року його замки на приміщеннях зерноскладу за №1, 2 були змінені, тому він їх збив, поставив нові замки, та встановив, що зерно, яке належить ОСОБА_5 зменшується в об`ємі щоразу як він туди приходить, що свідчить про використання належного йому приміщення сторонніми особами.

Окрім того, під час допиту потерпілого 21.02.2025 ОСОБА_3 повідомив, що в кінці листопада 2024 року, точної дати він не може сказати, ОСОБА_9 , житель с. Іваньки, на власному тракторі з причепом забирав зерно зі складу за вказівкою ОСОБА_5 . Дана подія має триваючий характер і раніше він ніяких претензій не мав, а по події з кінця листопада 2024 року має претензії до ОСОБА_5 (а. с. 33-34).

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що наразі поставлені ним замки висять, утім зерном, що належить Слободянюкам користуються, оскільки воно зменшується в об`ємі.

Під час огляду місця події - приміщення зерноскладу було встановлено, що доступ до приміщень здійснюється через троє вхідних дверей, приміщення всередині розділене на три частини за допомогою бетонної перегородки висотою близько 1,5 м, відтак доступ до приміщень №1, 2 не є обмеженим.

27.02.2025 дізнавачем СД ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_14 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000030 за ознаками кримінального проступку за ч. 1 ст. 162 КК України, за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, яка скасована слідчим суддею 21.04.2025 (справа №136/663/25, провадження №1-кс-/136/127/25).

У ході досудового розслідування після скасування постанови від 27.02.2025 було проведено ряд слідчих та розшукових дій, зокрема надано доручення дізнавачем, за яким було складено рапорт оперуповноваженим 30.05.2025, відповідно до якого встановлено, що при обстеженні зернотоку при в`їзді в с. Іваньки та сусідніх вулицях камер відео спостережень не встановлено.

Зі змісту протоколу допиту свідка ОСОБА_5 слідує, що біля 8 років вони використовували складське приміщення колишнього колгоспу, яке являється майном спілки пайовиків для зберігання зерна, оскільки самостійно обробляють паї, приміщень для зберіганні зерна вони не мають. У 2024 році ОСОБА_3 повідомив, що він являється власником 2/3 частини зерноскладу, тому йому слід платити орендну плату за зберігання зерна, а оскільки право власності ОСОБА_3 не було в установленому законом порядку зареєстроване, тому його зерно залишилось у приміщенні зерноскладу, яке через інший вхід, який не належить ОСОБА_3 його дружина забирає для годівлі свиней, оскільки він перебуває в складі Збройних сил України, незаконно не проникав до приміщень.

Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами вказаної статті власник (титульний володілець), може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. До порушень права користування відносяться, випадки самоуправного зайняття приміщення. Порушення права розпорядження має місце в тих випадках, коли власник незаконно обмежується у можливості реалізації не тільки правомочності користування, але і розпорядження. Отже, негаторним позовом може бути захищене право власності і право законного володіння. Як відповідач виступає особа, що своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності (права титульного володіння). Підставою негаторного позову є обставини, що обґрунтовують право позивача на користування і розпорядження майном, а також підтверджують, що поведінка третьої особи створює перешкоди у здійсненні цих правомочностей. Обов`язком власника не є доказування неправомірності дій відповідача. Вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки. Суттю вимог за негаторним позовом є усунення порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом.

Слідчим суддею встановлено, що 25.06.2025 рішенням Липовецького районного суду Вінницької області було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні частиною складського приміщення, яким зобов`язано усунути перешкоди в користуванні частиною складського приміщення, належного на праві власності ОСОБА_3 , шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_5 звільнити займане приміщення зерноскладу, розташоване по АДРЕСА_1 .

Вказане рішення суду набрало законної сили 28.07.2025.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, слідчий суддя вважає, що в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини, які не мають ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, оскільки як було встановлено сім`я ОСОБА_12 своїми протиправними діями створює перешкоди, які мають тривалий характер, що заважають нормальному здійсненню права власності (права титульного володіння) його власником, що засвідчене судовим рішенням, яке набрало законної сили, а відтак обставини розслідуванні у вказаному кримінальному провадженні носять цивільно-правовий характер, за наслідками якого вже ухвалено рішення суду, що набрало законної сили.

Доводи скарги потерпілого не містять обставин, які б можливо було ще встановити за яких неповнота досудового розслідування, яка б у випадку їх проведення, могла суттєво вплинути на результат рішення дізнавача, оскільки ним під час досудового розслідування було проведено значну кількість слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій з метою перевірки обставин, викладених в заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень.

Незгода потерпілого з прийнятим дізнавачем рішенням про закриття кримінального провадження фактично містить власну оцінку фактичним обставинам справи, що на думку слідчого судді є безпідставним і не має перспективи, оскільки дізнавачем вчинено усі необхідні дії для встановлення обставин, що мають суттєве значення для цього кримінального провадження.

Таким чином, слідчим суддею не встановлено неповноти досудового розслідування, яка б могла суттєво вплинути на результат, а відтак, слідчий суддя вважає, що слідчим зроблено вірний висновок про закриття кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, висновок органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах діючого законодавства.

За вказаних мотивів слідчий суддя приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 24, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 30.05.2025, за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 18.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, - відмовити.

Копію ухвали слідчого судді направити до Відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області для відома та повернути матеріали кримінального првадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 18.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_15