Провадження № 1-кс/509/788/25
Справа № 509/4006/25
УХВАЛА

05 вересня 2025 року. с-ще Овідіополь

Слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000369 від 18.07.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 05.09.2025 року звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Із змісту даного клопотання вбачається, що 17.07.2025 року, приблизно в обідній час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, будучи військовослужбовцем, у період дії воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, побачив припаркований на узбіччі автомобільної дороги, транспортний засіб марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, розташований біля магазину «Продукти», за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Молодіжне, СК «Волна», вулиця Гейсмана 23. Звернувши увагу, що водій автомобіля відволікся, та не знаходився за кермом, ОСОБА_5 , підійшовши до автомобіля, марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, та виявивши на пасажирському сидінні вищевказаного автомобіля чоловічу сумку чорного кольору, у останнього виник злочинний умисел, направлений на крадіжку чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, впевнившись, що його дії залишаються непоміченими, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, через відчинене вікно транспортного засобу, шляхом вільного доступу, таємно викрав чоловічу сумку чорного кольору, яка знаходилась на пасажирському сидінні транспортного засобу, в якій знаходились особисті речі гр. ОСОБА_7 , а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung А336 Galaxy А33», вартістю 3118 грн. 00 коп.;

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 14», вартістю 4182 грн. 90 коп.;

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду на загальну суму 7300 грн. 90 коп.

Згідно повідомлення про підозру від 05.09.2025 року ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Слідча ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала своє клопотання, просила його задовольнити, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що викладені в клопотанні та неможливість їх запобігання, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу, вказав, що підозрюваний не заперечує факту вчинення ним крадіжки, однак ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені. Просив застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід домашній арешт за адресою місця реєстрації та проживання - АДРЕСА_2 .

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив суд застосувати відносно нього домашній арешт, надавши можливістю працювати.

Заслухавши пояснення всіх учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, слідчий суддя, вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою частково обґрунтоване та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У справі «Ілійков проти Болгарії» (заява N 33977/96) від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до п. 28 рішення «Плешков проти України» (заява N 37789/05) від 10.02.2011 р. ЄСПЛ погоджується, що обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту.

Така позиція ЄСПЛ узгоджується з положеннями національного законодавства, зокрема ст.ст. 177, 183 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Встановлено, що 05.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. При цьому підозрюваного не затримано в порядку ст.208 КПК України, він самостійно прибув до слідчого на виклик останнього.

Оскільки термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N 42310/04) від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» (заява N 9627/81) від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 17.07.2025 року та фототаблицями до нього, а також від 22.07.2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.07.2025 року; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 21.07.2025 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 від 18.07.2025 року та ОСОБА_9 від 22.07.2025 року; протоколом огляду предмета від 22.08.2025 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 05.09.2025 року.

Наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, є вагомими та можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Крім того, в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що він визнає себе винним у вчиненні данного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Підозрюваний ОСОБА_5 має повних 30 років від народження, освіта середня, зареєстрований та проживає один за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, військовослужбовець за мобілізацією у ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимий. Відносно підозрюваного ОСОБА_5 здійснюється декілька кримінальних проваджень, а саме:

- 10.06.2024 Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони до суду скеровано обвинувальний акт в рамках кримінального провадження №0460 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч 4. ст. 186 КК України;

- 28.09.2024 Миколаївською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони до суду скеровано обвинувальний акт в рамках кримінального провадження №0000921 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

- 09.10.2024 Первомайським районним відділом поліції ГУНП в Миколаївській області до суду скеровано обвинувальний акт в рамках кримінального провадження №0000968 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років .

Зазначаючи про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий та прокурор обґрунтовано послалися на ризики, які передбачено п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі матиме можливість:

- переховуватись від органів досудового розслідування, так підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлюючи міру покарання за вчинений злочин з метою уникнути відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки відносно останнього скеровано декілька обвинувальних актів протягом 2024 року.:

- підозрюваний ОСОБА_5 , може вчинити інші кримінальні правопорушення, адже не має постійного джерела доходу, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зав`язків, відносно нього у судах розглядаються обвинувальні акти.

При цьому, слідчий суддя не погоджується із твердженнями прокурора та слідчого про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки його висловлено у формі припущення.

Сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція ЄСПЛ, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

Враховуючи вище зазначене, наявність обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового розслідування є неприйнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, які передбачені ч.1 ст.176 КПК України, здатні запобігти встановленим ризикам та зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин, на думку слідчого судді, є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» (заява N 40107/02) від 10.02.2011 р., при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п.80).

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Встановлені обставини переконують слідчого суддю у необхідності обрання до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло за зареєстрованим місцем проживання в нічний час доби, строком на два місяці, в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків та запобігання ризикам, визначеним п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, зобов`язавши підозрюваного виконувати ряд обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поруки або застави не може бути обраний, зважаючи на високу ступінь суспільної небезпечності інкримінованого злочину.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк два місяці, тобто до 05 листопада 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Заборонити ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , кожного дня в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., починаючи з 05.09.2025 року.

У відповідності з положеннями ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_5 виконання наступних обов`язків:

1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, або суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований - Одеська область, Одеський район, м.Чорноморськ;

3) здати на зберігання до Головного управління ДМС в Одеській області (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Преображенська, 44) свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали направити на виконання до відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області.

Роз`яснити підозрюваному положення ст.181 ч.5 КПК України про те, що працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню та закінчує свою дію 05.11.2025 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 08.09.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1