Справа №705/3714/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бурківці Тетіївського району Київської області, громадянина України, одруженого, працюючого завідувачем відділу селекції Дослідної станції тютюнництва Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 наказом президента Національної академії аграрних наук України № 258-к від 06.09.2018 призначений на посаду директора Дослідної станції тютюнництва Національної академії аграрних наук України з 07.09.2018, в подальшому згідно до наказу № 241к від 12.08.2019 призначений на посаду виконуючого обов`язки директора Дослідної станції тютюнництва Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України» (далі - Дослідна станція тютюнництва) строком до 19.05.2020.

Так, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, відповідно до Статуту Дослідної станції тютюнництва (нова редакція) затвердженого Президентом НААН України ОСОБА_5 від 29.06.2016 та Статуту Дослідної станції тютюнництва (нова редакція) затвердженого Президентом НААН України ОСОБА_5 від 19.02.2019, мав обов`язки, згідно яких, у розділі VІ вказаних Статутів: «Директор несе персональну відповідальність за діяльність Дослідної станції тютюнництва, у тому числі за організацію науково-дослідних робіт, підготовку наукових кадрів, складання і виконання кошторисів, збереження закріпленого за Дослідною станцією тютюнництва державного майна і забезпечення пожежної безпеки її об`єктів, створення належних соціально-економічних умов членам трудового колективу.

Директор, діючи у межах законодавства, в інтересах Дослідної станції тютюнництва, згідно з цим Статутом, самостійно вирішує питання діяльності Дослідної станції тютюнництва, за винятком питань, віднесених до компетенції Академії, зокрема:

- вирішує питання діяльності Дослідної станції тютюнництва відповідно до статутних завдань;

- представляє Дослідну станцію тютюнництва в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності;

- відповідає за результати діяльності Дослідної станції тютюнництва перед Академією:

- укладає договори, необхідні для покладених на Дослідну станцію тютюнництва завдань, довіреності;

- у межах своєї компетенції видає накази і розпорядження, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників Дослідної станції тютюнництва;

- затверджує положення про структурні підрозділи і визначає функціональні обов`язки працівників;

- призначає частину складу науково-технічної ради Дослідної станції тютюнництва;

- забезпечує дотримання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку;

- самостійно визначає організаційну структуру управління і розробляє штатний розпис Дослідної станції тютюнництва з урахуванням умов та фонду заробітної плати, подає керівництву Академії для затвердження;

- здійснює інші повноваження, передбачені статутом Дослідної станції тютюнництва.

Тобто ОСОБА_4 обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а тому будучи службовою особою, в період часу з січня 2019 року по листопад 2019 року включно, в невстановлений досудовим розслідуванням точний час, перебуваючи на своєму робочому місці, яке розташоване за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Інтернаціональна, 4, неналежно поставився до виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, та всупереч Наказам НААН України № 179 від 18.06.2018, № 70 від 19.06.2019, згідно до яких був зобов`язаним здійснювати реалізацію зерна, належного Дослідній станції тютюнництва, за цінами не нижчими, що складаються в регіональних біржах на момент продажу зерна, шляхом укладання договорів з юридичними особами щодо продажу зерна пшениці та ячменю, вирощених Дослідною станцією тютюнництва, а саме з: ПП «Фенікс-Агро» (договір № 25/01/19-2 від 25.01.2019), ТОВ «Берестівець» (договір б/н від 13.06.2019, договір б/н від 22.07.2019, договір б/н від 06.11.2019, договір б/н від 07.11.2019) та шляхом продажу зерна пшениці та ячменю, вирощених Дослідною станцією тютюнництва фізичним особам без укладання договорів, у період з 28.01.2019 по 09.11.2019, допустив реалізацію 282 257 кг зерна пшениці та ячменю, належного Дослідної станції тютюнництва, за заниженими цінами, на загальну суму 1 223 990,25 грн., тоді як у разі продажу останнього за мінімальними біржовими цінами, актуальними на момент реалізації, загальна сума виручки складала б 1 323 765,44 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 допустив реалізацію зерна пшениці та ячменю, належного Дослідній станції тютюнництва, за цінами нижчими, від тих, що склалися в регіональних біржах на момент продажу зерна, що як наслідок призвело до недоотримання суми доходів спеціального фонду кошторису Дослідної станції тютюнництва Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України» в розмірі 99 775,19 грн., що в понад 103 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, встановлений станом на 01.01.2019, та відповідно до п. 3 примітки до ст. 364 КК України становить істотну шкоду, завдану інтересам вказаної юридичної особи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 367 КК України.

У підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, оскільки закінчились строки для притягнення до відповідальності, про що подав письмову заяву.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, вислухавши позицію учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності виключно судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

У відповідності до вимог ч.2 та ч.3 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років минуло три роки..

Відповідно до ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Суд враховує правову позицію, викладену Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к, відповідно до якої за змістом пункту 2 частини 1 статті 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 статті 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 статті 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 статті 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду, переконавшись у їх добровільності та істинності, суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки в даному випадку ОСОБА_4 інкримінується вчинення неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам окремих юридичних осіб і такі дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 367 КК України, що є нетяжким злочином, за вчинення якого санкцією статті передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Судом враховується, що нетяжкий злочин вчинено в період часу з січня 2019 року по листопад 2019 року включно та з дня його вчинення на час розгляду справи минуло більше трьох років, в матеріалах провадження відсутні відомості щодо ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від суду або вчинення ним іншого кримінального правопорушення. При цьому обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючої підстави, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Положення п.1 ч.2 ст.284 КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За таких обставин суд вбачає наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності, що повністю відповідає вимогам закону, не порушує прав та інтересів учасників кримінального провадження, а тому заявлене обвинуваченим ОСОБА_4 клопотання є обґрунтованими та підлягає задоволенню.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 судом не обирався.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової економічної експертизи у розмірі 19992 гривні 32 копійки.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В даному випадку судом вирішується питання про закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строків давності, що не є реабілітуючою підставою, а тому таке закриття кримінального провадження є застосуванням до ОСОБА_4 м`якшої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, і не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

Таким чином, суд вважає, що понесені стороною обвинувачення у кримінальному провадженні витрати на залучення експертів в розмірі 19992,32 грн., підлягають стягненню з ОСОБА_4 , оскільки були витрачені на доведення його вини.

Цивільний позов та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 44, 49 КК України, ст. ст. 284-286, 369, 370, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України - звільнити в зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України - закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової економічної експертизи у розмірі 19 992 гривні 32 копійки.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1