ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1643/25 Номер провадження 11-сс/814/409/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

представника власника майна-адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава в режимі відеоконференції апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 квітня 2025 року у кримінальному провадженні №0000585,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання прокурора та наклав арешт шляхом позбавлення права на відчуження майном, яке вилучено 23 квітня 2025 року в ході огляду, а саме на трактор колісний марки «Беларус 82.1» (реєстраційний № НОМЕР_1 ; рік випуску 2006; заводський № НОМЕР_2 ; двигун № НОМЕР_3 ; НОМЕР_5 пер.міст №266343; об`єм двигуна 4750; маса машини 3850), право власності на який відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії АБ зареєстровано за ОСОБА_7 (Полтавська обл., В.Багачанський р-н., с. Довгалівка), із приєднаною до нього сівалкою УПС-8 | УПС-12 та передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 ; накладено арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном, яке вилучено 23 квітня 2025 року в ході огляду, а саме: зразок насіння соняшника, обробленого речовиною фіолетового кольору; гіпсовий зліпок протектору шин трактора колісного марки «Беларус 82.1» реєстраційний НОМЕР_4 ; порожній паперовий мішок із написом «Pioner» та номером етикетки 68996541; 3 запаковані паперові мішки із насінням соняшника з написом «Pioner» та номерами етикеток: 78243456, 68996546, 78243460, які залишено на зберіганні в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Миргород, вул. Якова Усика, 34.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що вилучене майно несе на собі сліди скоєного правопорушення, може бути використано як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, тому підлягають арешту.

В апеляційній скарзі власника майна ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Зазначає, що у клопотанні не наведено доводів та не зазначено, яке відношення трактор разом з сівалкою, насіння в запакованих заводських мішках має важливе значення для слідчого у кримінальному провадженні.

Стверджує, що жоден із ризиків, передбачених вимогами ч.1-3 ст.170 КПК України в судовому засіданні не був доведений належними доказами.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення власника майна ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо кримінального правопорушення у якому внесені до ЄРДР 17.07.2025 за №0000585 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ході відпрацювання території Миргородського району Полтавської області виявлено факт самовільного зайняття земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги малої річки Багачка (притоки річки Псел) невідомими особами.

23 квітня 2025 року проведено огляд прибережної захисної смуги малої річки Багачка (притоки річки Псел), розташованої поряд із земельною ділянкою з кадастровим номером :00:001:1110. Виявлено сліди розорення земельної ділянки сільськогосподарською технікою, засівання її єдиним масивом із земельною ділянкою з кадастровим номером :00:001:1110 рослиною соняшника, насіння якого виявлено в межах земельної ділянки на відстані 5 см-10 м від краю поля до русла річки Багачка, за межами населеного пункту с. Велика Багачка Миргородського району Полтавської області.

Крім того, під час проведення 23 квітня 2025 року огляду на земельній ділянці з кадастровим номером :00:001:1110 виявлено та вилучено: трактор колісний марки «Беларус 82.1» (реєстраційний №28016 НО; рік випуску 2006; заводський № НОМЕР_2 ; двигун № НОМЕР_3 ; НОМЕР_5 пер.міст №266343; об`єм двигуна 4750; маса машини 3850), право власності на який відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії АБ зареєстровано за ОСОБА_7 , із приєднаною до нього сівалкою УПС-8 | УПС-12, у якій на момент проведення огляду виявлено насіння, за зовнішніми ознаками схоже на насіння соняшника, оброблене речовиною фіолетового кольору, зразок якого відібрано до спеціального паперового конверту НПУ; гіпсовий зліпок протектору шин трактора колісного марки «Беларус 82.1», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; порожній паперовий мішок із написом «Pioner» та номером етикетки 68996541; запакований паперовий мішок із насінням соняшника, написом «Pioner» та номером етикетки 78243456; запакований паперовий мішок із насінням соняшника з написом «Pioner» та номером етикетки 68996546; запакований паперовий мішок із насінням соняшника з написом «Pioner» та номером етикетки 78243460.

24 квітня 2025 року постановою слідчого вилучене в ході огляду місця події майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

24.04.2025 прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про арешт вищевказаного майна, мотивуючи своє клопотання необхідністю збереження речових доказів та забезпечення кримінального провадження.

28 квітня 2025 року слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області задовольнив клопотання прокурора та наклав арешт на вище вказане майно.

З даним рішенням погоджується у колегія суддів та приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких власник майна просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, не підтвердуються матеріалами справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення. Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 409 та ст.422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 квітня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4