Справа № 307/853/24
Провадження № 1-кп/307/55/24
28 квітня 2025 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.03.2024 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.04.2024 року призначено кримінальне провадження до судового розгляду.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов?язком громадян України. Громадяни проходять військову службу відповідно до закону. Згідно ст. 3 ЗУ «Про військовий обов?язок і військову службу» правовою основою військового обов?язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них Укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов?язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан та Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено мобілізацію.
Згідно ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов?язані з?явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.
ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, 14.03.2022 ОСОБА_4 згідно тимчасового посвідчення військовозобов?язаного №1497 взято на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В той же день ОСОБА_4 , будучи військовозобов?язаним, перебуваючи в приміщенні пункту постійного збору військовозобов?язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_1 пройшов військово-лікарську комісію, яка на час проведення загальної мобілізації засідає за вищевказаною адресою, на предмет визначення ступеня придатності призовників до військової служби.
Згідно довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 №1556 від 15.03.2022, виданої відповідно до наказу МОУ «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» №402 від 14.08.2008, ОСОБА_6 визнано придатним до військової служби, за результатами якої підлягає призову на військову службу під час мобілізації.
В подальшому ОСОБА_4 , згідно тимчасового посвідчення військовозобов?язаного, 14.03.2022 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_4 , але у зв?язку з відтермінуванням поставок команди о 19 год. 14.03.2022 отримав під особистий підпис повістку про обов?язок прибути о 10 год. 00 хв. 15.03.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого призову на військову службу під час мобілізації.
Однак, військовозобов?язаний ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомлений про кримінальну відповідальність, за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на зазначену в повістці дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, без поважних на те причин.
Таким чином, ОСОБА_4 , являючись військовозобов?язаним, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, ухилився від виконання свого конституційного обов`язку по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а саме призову на військову службу під час мобілізації, тим самим порушивши вимоги ст. 65 Конституції України, положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не маючи на це законних підстав передбачених ст. 23 цього ж Закону, у зв`язку з чим обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.
28.04.2025 року захисник ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки та закриття кримінального провадження.
Клопотання мотивоване тим, що станом на сьогоднішній день, змінилися обставини, які були оцінені судом під час судового розгляду та зібрані під час досудового слідства. Вказує, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 грудня 2024 р. ухваленим у справі №367/4185/24, провадження №2-0/367/242/2024, визнано недієздатним громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та призначено громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , опікуном.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 є пенсіонером, особою з інвалідністю 1 групи з 20.06.2023 року та надалі безстроково, підстава: загальне захворювання, потребує постійного стороннього догляду. Останні роки стан здоров?я ОСОБА_7 , в тому числі, психічного, в силу віку та загального захворювання постійно погіршується. ОСОБА_7 не орієнтується в просторі та в часі, може розповідати про події, яких не було, не завжди пам?ятає імена близьких членів сім?ї, в розмові починає фразу та не завершує її, зупиняється на середині фрази так як забуває слова, без нагадування не справляє фізіологічні потреби, без стороннього контролю не приймає їжу (не знає чи голодний він чи ні), не може самостійно вийти з дому. В силу стану свого здоров?я, ОСОБА_7 не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує постійного стороннього догляду. Виходячи із зазначеного, стан здоров?я ОСОБА_7 потребує встановлення над ним опіки та призначення опікуна. Постійний догляд та піклування про життя, здоров?я, побут ОСОБА_7 здійснює його єдиний рідний член сім?ї - син ОСОБА_4 , який має можливість дбати про батька, створює необхідні побутові умови, забезпечує його доглядом та лікуванням. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №372-ц від 22.11.24р., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2021 року знаходиться під наглядом лікарів невропатолога та психіатра, а з 2023 року визнаний інвалідом 1 «А» підгрупи.
Також стверджує, що після отримання всіх необхідних документів ОСОБА_4 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до абзацу дванадцятого частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» оскільки військовозобов?язані опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Також вказує, що станом на сьогоднішній день обвинуваченому ОСОБА_4 виповнилося майже 60 років, що складає граничний вік для мобілізації громадян України. ОСОБА_4 раніше не судимий, ні до кримінальної ні до адміністративної відповідальності не притягався. За таких обставин вбачається наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв?язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України в зв?язку із зміною обстановки.
У клопотанні захисник також вказує, що у відповідності до абзацу дванадцятого частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», військовозобов?язані опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Отже, після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та на момент розгляду матеріалів кримінального провадження в суді, змінилася обстановка, оскільки обвинувачений перестав бути суспільно небезпечною особою, у зв?язку з цим обстановка навколо обвинуваченого зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення ним нового (тотожного) злочину.
Враховуючи вищенаведене просить ??? ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв?язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв?язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України, а кримінальне провадження закрити.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Частина 3 ст. 288 КПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з положеннями ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
В цьому контексті суд приймає до уваги роз`яснення, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, згідно яких в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.
При цьому слід розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.
Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові ККС ВС від 13.04.2023 у справі №157/1091/22 (провадження №51-3787 км 22), відповідно до якого особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.
Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи в суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а саме ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.
На підтвердження наявності підстав для для застосування положень ст. 48 КК України та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ст. 336 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, захисник додав копію рішення Ірпінського міського суду Київської області ухваленого 16 грудня 2024 року. Вказаним рішенням суду, визнано недієздатним громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Матейків, Барського району, Вінницької області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та призначено громадянина України ОСОБА_4 опікуном ОСОБА_7 .
З доданого до клопотання копії висновку судово-психіатричного експерта №372-ц від 22.11.2024 року вбачається, що батько обвинуваченого над яким встановлено опіку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - судинну деменцію, як наслідок перенесеного ГПМК, за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та встановлення опіки.
З опису вкладення поштового відправлення та квитанцій про його оплату вбачається, що обвинувачений надсилав до ІНФОРМАЦІЯ_9 заяву від 01.04.2025 року та додатки до неї щодо оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу.
В судовому засіданні також встановлено, що на час розгляду даного клопотання вказана заява не розглянута, про це стверджувала сторона захисту та відстрочки від призову за мобілізацією обвинуваченому не надано.
Для встановлення того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилась, необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення кримінального правопорушення, а й те, в чому саме полягає її зміна на час розгляду справи.
Суд вважає, що ані призначення ОСОБА_4 опікуном недієздатної особи, що в силу вимог п.10 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», може бути підставою для надання обвинуваченому відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, а також надання такої відстрочки, не може в даному випадку бути визнано змінами умов життєдіяльності обвинуваченого в розумінні ст. 48 КК України, оскільки така обставина не існували на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та не стала для нього стримуючим фактором, який спонукав би його не вчиняти кримінальне правопорушення.
За матеріалами кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 ККУ України, 28.07.2022 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за результатами досудового розслідування, 29.02.2024 року обвинувальний акт скеровано до суду, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_4 на даний час не отримав та на момент вчинення правопорушення обвинувачений такої відстрочки, не мав.
Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 опікуном недієздатної особи, що в силу вимог п.10 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», може бути підставою для надання йому відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, а також надання такої відстрочки у встановленому законом порядку, яка обмежується у часі, не співвідносяться з вимогами ст. 48 КК України.
Стороною захисту не наведено обґрунтованих доводів, які б вказували на те, в чому саме полягає зміна обстановки, що призвела до того, що вчинене ОСОБА_4 діяння перестало бути суспільно небезпечним. Також, судом не встановлено переконливих підстав, які б вказували на те, що ОСОБА_4 та обстановка навколо нього зазнала таких змін, що робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного злочину.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що відсутні достатні, передбачених законом, зокрема, ст. 48 КК України, підстав для висновку про втрату обвинуваченим суспільної небезпечності, внаслідок чого, не має об`єктивних підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.
З огляду на вищевикладене, у задоволенні клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, слід відмовити.
Керуючись статтею 48 КК України, статтями ст. 3, 285-288, 369-372, 376 КПК України, суд
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки та закриття кримінального провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 29 квітня 2025 року о 8 год. 45 хв.

Головуючий ОСОБА_1