Дата документу 09.10.2020
Справа № 334/8211/19
Провадження № 1-кп/334/67/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександро-Калинове Костянтинівського району Донецької області, з середньою освітою, непрацевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 30 жовтня 2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , так як останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку. На цей час існують вчинення нових злочинів, вірогідність ухилення від суду, здійснення тиску на свідків у справі.

Обвинувачений та захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу. Просили змінити запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Ігнатов проти України» від 15 грудня 2016 року, обґрунтування будь-якого терміну тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким цей термін є, повинно бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою (див. Строган проти України, № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 року).

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання суд приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, метою якого є забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

На цей час у справі допитано потерпілого, досліджено переважну кількість доказів у справі, в зв`язку із чим ризик здійснення впливу на учасників розгляду справи, перешкоджання слуханню справи суттєво зменшився.

На думку суду, продовжує існувати ризик ухилення обвинуваченого від суду, оскільки суворість можливого призначеного покарання у випадку визнання його винним у пред`явленому обвинуваченні може схилити його до наміру переховуватися, також існує ризик вчинення нового злочину.

Проте з урахуванням тривалого перебування обвинуваченого під вартою, інших обставин справи, суд приходить до висновку про можливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням на обвинуваченого обов`язків.

Керуючись ст. ст. 331, 369, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_4 стосовно зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши останнього з під варти.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши залишати житло та поклавши на нього обов`язки:

-прибувати до суду за викликом;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-уникати спілкування з потерпілим, свідками у справі.

У разі невиконання ухвали та покладених на підозрюваного обов`язків суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право контролю за підозрюваним, має право постановити ухвалу про зміну запобіжного заходу, згідно з положеннями КПК України.

Строк дії ухвали до 6 грудня 2020 року

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст 9 жовтня 2020 року.

Суддя: ОСОБА_1