УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року

м. Київ

справа № 556/1600/18

провадження № 51 - 3747 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Волинського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_4 ,

встановив:

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 . Закрито кримінальне провадження №0000274 від 09 червня 2019 року стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307Кримінального кодексу України (далі - КК), на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року вищевказану ухвалу місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На переконання прокурора, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 не підлягає закриттю на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки інкриміноване йому діяння, передбачене ч. 2 ст. 307 КК належить до категорії злочинів проти здоров`я населення та має високий ступінь суспільної небезпеки.

На думку скаржника, в цьому кримінальному провадженні саме особі на прізвище ОСОБА_6 внаслідок вживання наркотичних засобів могло б бути заподіяно шкоди здоров`ю, однак протиправна діяльність обвинуваченого ОСОБА_4 була своєчасно припинена працівниками поліції.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши оскаржуване судове рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта,.

Відповідно до приписів п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до вимог п. 4 ч.3 ст. 219 КПК досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Як вбачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, 14 липня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.2 ст.307 КК в рамках об`єднаного кримінального провадження №0000274 від 09 червня 2018 року.

10 вересня 2018 року постановою виконуючого обов`язки керівника Сарненської місцевої прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 14 жовтня 2018 року.

05 жовтня 2018 року прокурором ОСОБА_7 слідчому надано доручення повідомити ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування та надати доступ до матеріалів у порядку ст. 290 КПК.

Разом з тим, місцевим судом встановлено, що у матеріалах вказаного кримінального провадження відсутні докази належного здійснення повідомлення, зокрема, немає письмових розписок, підтверджень надсилання поштою, електронною поштою, факсом, телефонограм чи текстових повідомлень від 05 чи 08 жовтня 2018 року. Таким чином, строк досудового розслідування завершився 15 жовтня 2018 року.

Так, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 був складений та затверджений 13 жовтня 2018 року; вручений - 17 жовтня 2018 року, а направлений до суду 18 жовтня 2018 року (підтверджується вхідним штампом суду), тобто поза межами строку досудового розслідування, передбаченого ст.219 КПК.

Враховуючи вищевказане,суд першої інстанції ухвалою від 17 лютого 2025 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК закрив кримінальне провадження №000274 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт у зазначеному провадженні було направлено до суду поза межами строку досудового розслідування, що відповідно до закону є підставою для його закриття.

Переглянувши ухвалу місцевого суду в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги сторони обвинувачення, та, вказавши відповідні мотиви, обґрунтовано залишив ухвалу місцевого суду без змін, зазначивши в своїй ухвалі підстави прийняття такого рішення.

Також, щодо доводів прокурора апеляційний суд зазначив про те, що поняття «злочин проти життя та здоров`я особи», вжите у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, охоплює не лише злочини, передбачені розділом II Особливої частини Кримінального кодексу України, а також і ті склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання виступає життя або здоров`я особи. Водночас, така особа має бути конкретно визначеною, тобто шкода має бути реально заподіяна саме її життю або здоров`ю.

Гіпотетична можливість заподіяння шкоди невизначеному колу осіб не може розглядатися як посягання на здоров`я конкретної особи в розумінні зазначеної норми процесуального закону.

З вказаним висновком погоджується й колегія суддів касаційного суду.

Що стосується доводів прокурора про заподіяння шкоди здоров`ю конкретній особі на прізвище ОСОБА_6 , то вони є необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно матеріалів провадження за касаційною скаргою, ОСОБА_6 як особа, на яку вказує прокурор, не визнаний потерпілим у цьому провадженні та відсутні будь-які дані про настання шкідливих наслідків для його здоров`я. Навіть з тексту касаційної скарги вбачається, що прокурор лише припускає, що внаслідок вживання наркотичних засобів могла б бути заподіяна шкода здоров`ю вказаній особі ( ОСОБА_6 ).

До того ж, апеляційним судом правильно зроблено висновок про те, що особа має бути конкретно визначеною, а шкода має бути реально заподіяна саме її життю або здоров`ю

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає жодних об`єктивних та документально підтверджених підстав вважати, що у даному провадженні мало місце заподіяння шкоди здоров`ю конкретній особі, яке могло б слугувати винятком із загального правила, встановленого п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Волинського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_3