Провадження №: 1-кп/755/1581/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання щодо звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001923 від 04 червня 2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, громадянина України, працюючого на посаді водія АП № 2 «Київпастранс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

22 серпня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва із Дніпровської окружної прокуратури міста Києва надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором, з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до вказаного акта, ОСОБА_5 , 29.05.2025 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автобусом марки «МАЗ 215069», р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи висадку посадку пасажирів по вул. Алматинська в районі буд. № 66 в місті Києві, допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3.б) та 21.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), а саме:

п. 1.5 ПДР України - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3.б) ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 21.4 ПДР України - водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 виразилось в тому, що останній керуючи технічно справним транспортним засобом марки «МАЗ 215069», р.н. НОМЕР_1 , з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, здійснивши висадку-посадку пасажирів на зупинці громадського транспорту «ДВРЗ», яка знаходиться в м. Київ, по вул. Алматинська, в районі буд. № 66, розпочинаючи рух прямо, не переконався у безпечному закритті передостанніх дверцят автобусу. В послідуючому ліва нижня кінцівка пасажира ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював вихід з салону вказаного автобусу, була затиснута дверцятами. Далі водій ОСОБА_5 розпочав рух прямо та протягнув пасажира ОСОБА_4 декілька метрів за автобусом, після чого останній вирвав свою нижню кінцівку з дверцят та не втримавшись допустив падіння на проїзну частину. Водій ОСОБА_5 в подальшому не стеживши уважно за дорожньою обстановкою, яка в той час змінилась, допустив наїзд заднім правим колесом керуючого ним автобуса на ліву нижню кінцівку пасажира ОСОБА_4 . Внаслідок даної ситуації пасажир ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та був в подальшому доставлений до медичного закладу КНП «КМКЛ ШМД» м. Києва.

В діях водія ОСОБА_5 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних пунктів. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автобуса марки «МАЗ 215069», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимогам пунктів 1.5, 2.3б) та 21.4 ПДР України.

Потерпілий ОСОБА_4 , 1953 р.н., отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразились у відкритій травмі лівої стопи: перелому 2 плесневої кістки в дистальній третині зі зміщенням уламків, перелому проксимальних фаланг 1, 3, 4 пальців та перелому дистальної фаланги 1 пальця лівої стопи, садна та забійно-рвані рани (3) тильної поверхні стопи.

Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пасажиру ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Отже, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час проведення підготовчого судового засідання потерпілий зазначив, що обвинувачений відшкодував йому завдану шкоду у повному обсязі та примирився з ним, жодних претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 у нього немає, просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання підтримав повністю та зазначив, що ним відшкодовано завдану шкоду у повному обсязі.

Зокрема, з тексту розписки, написаної 16.08.2025 року ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, він отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, а також погодили подальше відшкодування на суму 20 000 грн. в якості морального відшкодування; в розписці від 08.09.2025 року ОСОБА_4 зазначив, що отримав в повному обсязі від ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 визнав усі зазначені в обвинуваченні фактичні обставини, про що свідчить його щире каяття згідно обвинувального акту. Також пояснив, що йому роз`яснено та зрозуміло суть обвинувачення, підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, його право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, клопотав про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Прокурор не заперечував щодо звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження стосовно останнього просив закрити.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке є нетяжким необережним злочином.

Відповідно до примітки до статті 45 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України відповідно не є корупційним злочином.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, примирився з потерпілим та відшкодував йому завдану шкоду, що безпосередньо підтверджено потерпілим у судовому засіданні та наданими суду розписками.

Враховуючи наведене, оцінюючи визначені кримінальним законом правові підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності, наявність всіх обов`язкових елементів, перелічених у ст. 46 КК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що його клопотання підлягає задоволенню, а обвинувачений - звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні потерпілим не заявлено.

Долю речових доказів у провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

З огляду на викладене та керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 46, ч. 1 ст. 286 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання - задовольнити.

Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження № 0001923 від 04 червня 2025 року стосовно нього закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 12 133 (дванадцять тисяч сто тридцять три) грн. 68 коп.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази у провадженні, а саме:

- транспортний засіб «МАЗ» р.н. НОМЕР_1 , який не вилучався - залишити власнику за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1