Справа № 192/1047/25
Провадження № 1-кс/192/136/25
Ухвала

Іменем України

"01" травня 2025 р. слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , по внесеному 27 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000238 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, про арешт майна,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

користувача майна ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор 28 квітня 2025 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на: автомобіль «ВАЗ-21036», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_4 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 27 квітня 2025 року приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,15 проміле), керуючи автомобіль «ВАЗ-21036», номерний знак НОМЕР_1 поблизу буд. 21 по вул. Шевченка в с. Привільне, Солонянського району, Дніпропетровської області, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобіля, на заокругленні проїзної частини дороги праворуч виїхав за межі дороги, де допустив наїзд на бетонну огорожу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом в/3 лівої стегнової кістки, різана рана підборіддя та пасажир автомобіля неповнолітня ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забій стінки живота.

За даним фактом 27 квітня 2025 року було розпочато кримінальне провадження №0000238 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Тому просив з метою збереження речових доказів по кримінальному провадженню, накласти арешт на зазначене майно.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з тих підстав, викладених в клопотанні.

Користувач майна не заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо накладення арешту на автомобіль.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши додані до клопотання матеріали слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Пунктом 2 вказаної частини передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно було зазначено збереження речового доказу по справі, а саме автомобілю марки ВАЗ-21036», номерний знак НОМЕР_1 , з метою забезпечення кримінального провадження, а саме попередження можливості його знищення, пошкодження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 27 квітня 2025 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження (а. с. 2).

З клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження, вбачається, що під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 27 квітня 2025 року слідчим за адресою: с. Привільне, Солонянського району, Дніпропетровської області, вул. Шевченка, буд. 21/1 було вилучено автомобіль марки «ВАЗ-21036», номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 3-7).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «ВАЗ-21036», номерний знак НОМЕР_1 власником даного автомобіля є ОСОБА_5 (а. с. 11).

Крім того, 28 квітня 2025 року під час допиту свідка ОСОБА_4 повідомив, що він є фактичним користувачем автомобілю марки «ВАЗ-21036», номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 19).

Враховуючи те, що вилучене майно є знаряддям кримінального правопорушення, а також містить інші відомості, які необхідні для доказування кримінального правопорушення, тому дане майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України і тому є речовим доказом по справі, у зв`язку з чим є підстави для його арешту.

Постановою слідчого від 28 квітня 2025 року автомобіль марки «ВАЗ-21036», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 приєднано до кримінального провадження №0000238, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2025 року, як речовий доказ (а. с. 17).

Частиною 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

31 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Оцінивши досліджені докази в сукупності, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що тимчасове вилучене 27 квітня 2025 року майно є речовим доказом по даному кримінальному провадженню і тому доводи прокурора про необхідність арешту вказаного майна з метою збереження речового доказу є обґрунтованими, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Визначаючи спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає, що оскільки арешт накладається з метою збереження речових доказів, тому визначений прокурором спосіб арешту майна, а саме позбавлення права користування та розпорядженням майном, а також позбавлення права відчуження майна є обґрунтованим, у зв`язку слідчий суддя вважає, що слід накласти арешт на тимчасове вилучене майно шляхом позбавлення власника та користувача права користування, розпорядження та відчуження майна.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 171-173, 214, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , по внесеному 27 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000238 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21036», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , фактичним користувачем є ОСОБА_4 .

Заборонити власнику та користувачу майна розпорядження та користування автомобілем марки ««ВАЗ-21036», номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , заінтересованих осіб проінформувати про накладення арешту, шляхом направлення копії даної ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1