Справа № 129/2683/24
Провадження №11-кп/801/616/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 17.04.2025 про повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000057 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 17.04.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000057 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249, ч.1 ст. 263 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.

В обґрунтування мотивів прийнятого рішення суд першої інстанції вказав на невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, а саме, обвинувачення за ч.1 ст. 249 КК України є неконкретним, оскільки не зазначено часу зайняття ОСОБА_8 незаконним рибним добувним промислом за відсутності доказів його виявлення під час такого зайняття та може вказувати і на припущення сторони обвинувачення щодо місця вчинення кримінального правопорушення. Крім того, суд вважає, що дії ОСОБА_8 помилково кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України лише за двома кваліфікуючими ознаками «зберігання та придбання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу», а кваліфікуюча ознака «носіння вибухової речовини без передбаченого законом дозволу» в обвинувальному акті, зокрема, в графі «формулювання обвинувачення» відсутня, що є неприпустимим, оскільки зі змісту обвинувального акту вбачається, що в діях обвинуваченого є ознаки носіння, зберігання та придбання вибухової речовини.

Окрім цього, суд першої інстанції вважає, що прокурором в порушення вимог п.2 ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту не додано оригіналу цивільного позову, а додано лише його ксероксний відбиток, який не може вважатись офіційним документом та, крім цього, він адресований не Гайсинському районному суду, а Гайсинському РУП ГУНП у Вінницькій області.

В апеляційній скарзі прокурор Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про її скасування та призначення по справі нового судового розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд вийшов за межі наділених повноважень під час здійснення підготовчого судового засідання, фактично надавши оцінку зібраним у ході досудового розслідування доказам і в такий спосіб встановивши невідповідність сформульованого обвинувачення, наведеного у обвинувальному акті, фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення. При цьому, судом не взято до уваги, що при викладі як фактичних обставин, так і формулюванні обвинувачення за ч.1 ст. 249 КК України зазначено дату кримінального правопорушення, час виявлення ОСОБА_8 працівниками поліції та місце вчинення кримінального правопорушення.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України за двома кваліфікуючими ознаками «зберігання та придбання вибухової речовини…» та відсутності кваліфікуючої ознаки «носіння вибухової речовини…» прокурор зазначає, що відсутність цієї кваліфікуючої обставини не є свідченням порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки у обвинувальному акті зазначено ті фактичні обставини, які прокурором окружної прокуратури, а також органом досудового розслідування встановлено на час його складання.

Крім того, прокурор зазначає, що суд мав можливість отримати оригінал цивільного позову в підготовчому судовому засіданні від представника потерпілого ОСОБА_9 та провести підготовче засідання відповідно до вимог ст. 314 КПК України, а тому подання обвинувального акту з копією цивільного позову не є підставою для повернення обвинувального акту.

На апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 подав заперечення в яких у вирішенні питання про задоволення апеляційної скарги прокурора покладається на думку апеляційного суду, при цьому вважає, що обставини, викладені в ухвалі суду першої інстанції є законними та обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріли провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК.

За змістом ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

В ст. 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків.

Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У відповідності до п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» обвинувачений має право бути детально поінформований про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Обвинувачення та його формулювання повинні бути викладені настільки конкретно, в тому числі з відображенням часу, місця, способу, інших обставин і мотивів вчинення діяння, щоб це забезпечило право на захист.

В обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 хоч і мається посилання на фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, однак воно є неконкретним в частині відсутності зазначення часу зайняття ОСОБА_8 незаконним рибним добувним промислом та відсутності доказів його виявлення під час такого зайняття, незважаючи на те, що вказана обставина відповідно до ст. 91 КПК України, підлягає обов`язковому доказуванню. Крім того, не зазначення в обвинувальному акті часу вчинення кримінального правопорушення та відсутності доказів виявлення обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення впливає і на визначення місця вчинення кримінального правопорушення, тобто не дає можливості визначити конкретне місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, з формульованого у обвинувальному акті обвинувачення вбачається, що « ОСОБА_8 … знайшов пластичну вибухову речовину вагою близько 326 г., після чого переніс вказану вибухову речовину до місця свого проживання та залишив зберігати у кімнаті свого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та таким чином незаконно придбав, переніс та почав зберігати вказану вибухову речовину...».

Однак, дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України лише за двома кваліфікуючими ознаками «зберігання та придбання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу», а кваліфікуюча ознака «носіння вибухової речовини без передбаченого законом дозволу» в обвинувальному акті в графі «формулювання обвинувачення» відсутня.

Наявність такого недоліку унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду по суті обвинувачення.

Крім цього, як уже зазначалось вище, в ст. 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків.

Аналіз указаної норми закону дає підстави стверджувати те, що додатки до обвинувального акта, необхідність надання яких передбачена ч.4 ст. 291 КПК України є невід`ємною складовою обвинувального акту. У зв`язку із цим, при перевірці дотримання стороною обвинувачення положень закону, які регламентують вимоги до обвинувального акта суд першої інстанції повинен перевірити наявність додатків, указаних у ч.4 ст. 291 КПК України.

При цьому, на думку колегії суддів, зазначена перевірка повинна носити не формальний, а реальний характер, тобто суд повинен у межах наявних у нього даних перевірити факт виконання стороною обвинувачення тих дій, підтвердженням яких є документи, зазначені у ч.4 ст. 291 КПК України.

Наведене указує на те, що ненадання документів, передбачених ч.4 ст. 291 КПК України, є перешкодою для призначення судового розгляду і є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Судом першої інстанції встановлено те, що до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000057 додано розписку, яка підтверджує отримання ОСОБА_8 копії цивільного позову, який був пред`явлений під час досудового розслідування, однак не додано оригіналу цивільного позову, а додано лише його фотокопію, крім того, вказана копія цивільного позову випадково адресована до Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Частиною 4 ст. 291 КПК України чітко визначено, що до обвинувального акту додається, зокрема, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування. Додання до обвинувального акту фотокопії цивільного позову КПК не передбачено.

Таким чином, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України, що є перешкодою для призначення його до судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність підстав для скасування рішення суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України та призначення нового судового розгляду обвинувального акту не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга прокурора такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 17.04.2025 про повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000057 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4