Провадження № 1-кс/714/356/25
У Х В А Л А

"11" вересня 2025 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

розглянувши клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна (матеріали кримінального провадження №0000250 від 08.09.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України), -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Як зазначено у клопотанні, в провадженні слідчих відділення поліції №4 (м.Герца) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області знаходяться матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР 08.09.2025 р. №0000250 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало те, що 08.09.2025 р. о 15.55 год. у с.Тереблече Чернівецького району Чернівецької області на МПП «Порубне» громадянин ОСОБА_4 надав прикордонникам неправомірну вигоду в сумі 2000 грн. за сприяння у безперешкодному пропуску через державний кордон на виїзд з території України.

Зважаючи на те, що грошові кошти є предметом кримінального правопорушення та визнані речовим доказом, з метою уникнення їх знищення, втрати або пошкодження, прокурор просив накласти на них арешт.

Прокурор в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутності, просив клопотання задовольнити.

Дослідивши додані до клопотання письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до ч.1 та п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, метою якого є досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна, прокурор як на правову підставу свого клопотання послався на необхідність накладення арешту на майно за для забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речових доказів зазначених у статті 98 цього Кодексу.

Нормою ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, 08.09.2025р. до ЄРДР внесено відомості за №0000250, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження, за наслідком огляду місця події, 08.09.2025 р. вилучено дві купюри по 1000 грн. з серійними номерами «АЛ4936207» та «ГС9110049».

Вказані грошові кошти за постановою слідчого від 09.09.2025р. були визнані речовими доказами та зберігаються в матеріалах провадження.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен зокрема враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч.2 ст.173 КПК).

З урахуванням вищенаведених норм законодавства, прихожу до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно, яке було вилучено та визнано речовими доказами, а саме на грошові кошти в сумі 2000 грн.

При цьому, суд зазначає, що арешт майна накладено за відсутності власника майна гр-н Республіки Румунії ОСОБА_5 , мешканця м.Сучава, оскільки такого зважаючи на країну його грамадянства і проживання неможливо було повідомити про розгляд клопотання.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 170, 171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 2000 грн., купюрами по 1000 грн. кожна з серійними номерами «АЛ4936207» та «ГС9110049».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів.

Слідчий суддя