Справа № 703/2342/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла матеріали кримінального провадження №0000417 від 04 травня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, утриманців не має, військовозобов`язаного, депутатом не являється, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

у с т а н о в и в :

Смілянським міськрайонним судом Черкаської області розглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25.04.2025 року у вказаному кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 вважала за необхідне призначити справу до судового розгляду, підстав для повернення обвинувального акту не вбачала, вказала, що підстави для закриття також відсутні.

Захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 заперечували щодо можливості призначення справи до судового розгляду. Зокрема обвинувачений ОСОБА_4 у письмовому клопотанні зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме зазначає, що відомості до ЄРДР були внесені незаконно, у відомостях, викладених в обвинувальному акті наявні посилання на неіснуючі «графи» Наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року, звертає увагу на невідповідність обвинувального акту вимогам ДСТУ 4163:2020 з мотивів невірності простановлень прізвищ, не завірення підписів печаткою. Звертає увагу, що до невірності зазначення тих обставин, що він є громадянином України та взагалі заперечує обставину існування такого поняття як громадянство території України, зазначає на неконкретність обвинувачення.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

У п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України закріплено, що суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу. Вичерпні вимоги до обвинувального акта містяться у ст. 291 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з обвинувального акту, зазначені відомості в даному обвинувальному акті - наявні.

Згідно до ч.4 ст. 290 КПК України до обвинувального акта додається, в тому числі: реєстр матеріалів досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється що до юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи. В даному випадку зазначені вимоги Закону виконані.

Суд уважає встановлені прокурором і викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення достатніми для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого проти нього обвинувачення.

До того ж, на етапі підготовчого провадження питання узгодженості викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, доводи викладені у клопотаннях можуть бути перевірені лише на стадії судового розгляду.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо.

Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора, адже в обвинувальному акті зазначаються ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор (а не суд) вважає встановленими (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 273/1053/17).

До того ж, КПК містить положення про зміну обвинувачення у суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримки державного обвинувачення (ч. 2 ст. 337, ст. 338-340 КПК), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення у частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження (ч. 3 ст. 337 КПК).

Відтак, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

З огляду на зазначене, суд проходить до висновку, що оскільки п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначає можливість повернення обвинувального акту як право, а не обов`язок суду, то підставою для такого повернення не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи дійсно створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність та недоліки обвинувального акту вимогам КПК України. Така правова позиція також міститься у Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 520/8135/15-к.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК та про відсутність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 слід залишити без задоволення.

Підстави для прийняття рішення в порядку, передбаченому п.п. 1 - 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Кримінальне провадження за обвинувальним актом підсудне Смілянському міськрайонному суду Черкаської області.

Підстав для закриття провадження, передбачених п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд, враховуючи виконання вимог статей 314, 315 КПК України, вважає завершеною підготовку до судового розгляду та можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 .

Судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді, є наступним: прокурор, захисник та обвинувачений.

Крім того, в ході підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави, з покладенням на нього процесуальних обов`язків в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, яке обґрунтовувала продовженням існування передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків:переховуватися від суду, з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності, так як обвинуваченому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі; незаконно, шляхом умовлянь, погроз або залякувань, впливати на свідків у кримінальному провадженні; продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки 07.10.2022 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001219 від 19.08.2022 за ч. ч. 1, 3 ст. 296 КК України, скеровано до Черкаського районного суду Черкаської області, 27.01.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003642 від 29.10.2024 за ч. 2 ст. 345 КК України, скеровано до Черкаського районного суду Черкаської області.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечували що до задоволення клопотання прокурора та зазначали, що ОСОБА_4 не порушував раніше покладені на нього обов`язки.

Вирішуючи питання про можливість продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд керується ч. 3 ст. 315 КПК України, додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу та зважає на наступні обставини.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ст. 199, ч. 1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу є наявність, в тому числі, ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Суд зауважує, що наявність обґрунтованої підозри та тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, самі по собі не є беззаперечним доказом наявності ризику переховування від суду. Однак, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі, при цьому суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи викладене, суд погоджується з наявністю певного ступеню ризику переховування обвинуваченого від суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Разом з цим, суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

При вирішенні клопотання прокурора суд бере до уваги досліджені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, вагомість наданих доказів та їх взаємозв`язок, відомості про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зокрема, його вік, наявність постійного місця проживання, а також його неналежну процесуальну поведінку, що виразилась у зриві двох судових засідань внаслідок запізнення ОСОБА_4 до їх початку.

На думку суду, для запобігання існуючим ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні доцільним є залишення застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у виді застави, оскільки він відповідатиме обставинам і меті кримінального провадження і буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, під час судового засідання, гр. ОСОБА_6 було подано письмову заяву про повернення сплаченої нею за ОСОБА_4 застави. Заява обґрунтована тими обставинами, що на переконання ОСОБА_6 ухвала слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2025 року по справі № 703/2590/24, якою було обрано запобіжний захід ОСОБА_4 втратила свою силу 11 червня 2025 року.

Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2025 року по справі № 703/2590/24 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно інформації Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» від 11.04.2025 за ОСОБА_4 було сплачено заставу та останній та вибув з установи.

Строк дії застави судом суду не визначався, оскільки застава є безстроковим запобіжним заходом, і КПК України не передбачено необхідності її продовження.

Згідно п.3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-підварти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу.

З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Закінчення строку дії покладених на підозрюваного слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не являється підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 182 КПК України, п. 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 11 січня 2012 року № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року № 27), застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.

При цьому, після внесення грошових коштів як застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ст. 203 КПК України діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст. 182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії, вимоги клопотання про повернення застави є такими, які суперечать меті застосування запобіжного заходу, а на даний час меті застави, а тому, за наведених обставин, враховуючи, що дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, діє як захід забезпечення запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та виконання процесуальних обов`язків, належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи викладені обставини заява ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Також обвинуваченим ОСОБА_4 подана скарга про скасування постанов про оголошення в розшук підозрюваного та про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000417 від 04 травня 2024 року за ст. 336 КК України. Скарга мотивована тим, що рішення про розшук ОСОБА_4 , на його переконання, слідчий приймав незаконно, фабрикував матеріали справи, відтак і зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000417 від 04 травня 2024 року за ст. 336 КК України, на переконання останнього є незаконним.

Прокурор просила в задоволенні скарги відмовити як такій, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд зважає на наступні обставини.

Положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, на яке посилається сторона захисту у своїй скарзі, визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (ніж ті, що зазначені в частині 1 цієї статті) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, ч. 2 ст. 303 КПК України не містить імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказує на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статей 314-318 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).

Ані ч. 2 ст. 303, ані статті 314-316 КПК не передбачають, що суд в підготовчому судовому засіданні має право ухвалити за результатом розгляду таких скарг одне з рішень, які передбачені ч. 2 ст. 307 КПК України під час досудового розслідування, а саме скасовувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язувати припинити дію чи, навпаки, вчинити певну дію, відмовити в задоволенні скарги.

Натомість, за змістом статей 314-316 КПК України, підготовче судове засідання є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якої є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

З огляду на вказану специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні.

Водночас, зі змісту поданої обвинуваченим скарги вбачається, що викладені у ній доводи зводяться до необхідності надання судом оцінки діям та рішенням слідчого, в тому числі, з точки зору їх законності. На переконання суду, викладені у скарзі аргументи потребують аналізу низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження обвинуваченого щодо допущених порушень під час досудового розслідування і заперечення з цього приводу сторони обвинувачення, підлягають дослідженню вже під час судового розгляду у ході дослідження доказів.

Таким чином, розгляд по суті вказаної скарги під час підготовчого судового засідання був би передчасним, а тому суд вважає за необхідне долучити її до матеріалів кримінального провадження без вирішення порушених у ній питань по суті з метою надання оцінки висловленим у ній доводам у ході судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачену особу, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Згідно з ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Частиною 4 ст. 314-1 КПК України передбачені випадки, коли досудова доповідь не складається.

У судовому засіданні не встановлено обставин, за яких досудова доповідь не складається.

Ураховуючи вищевикладене, з метою отримання повної і об`єктивної інформації що характеризує обвинуваченого, суд вважає за можливе доручити органу пробації скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 314-316, 331, 336, 369-372 ,284, 376 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 год. 00 хв. 11вересня 2025 року в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області (м. Сміла, вул. Соборна, 94).

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави задовольнити частково.

Залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави, обраний згідно ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.04.2025 року по справі № 703/2590/24 у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560 грн.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати:

- не залишати межі Черкаської області без дозволу суду;

- вчасно прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

-утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

В задоволенні заяви ОСОБА_6 про повернення застави відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Скаргу ОСОБА_4 про скасування постанов про оголошення в розшук підозрюваного та про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000417 від 04 травня 2024 року за ст. 336 КК України, разом з додатками, долучити до матеріалів кримінального провадження та надати оцінку висловленим у ній доводам у ході судового розгляду.

Доручити Черкаському районному відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області скласти досудову доповідь відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому, що йому надається можливість брати участь у підготовці досудової доповіді. Участь особи у підготовці досудової доповіді полягає у наданні персоналу органу пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.

Встановити строк представлення досудової доповіді до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області до 10 вересня 2025 року.

Зобов`язати представників органу пробації невідкладно повідомляти суд про наявність або виникнення об`єктивних обставин, що унеможливлюють підготовку або своєчасне подання досудової доповіді.

Копію ухвали надіслати органу пробації для виконання.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Копію ухвали негайно вручити учасника судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 15.00 годині 11 серпня 2025 року в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області (м. Сміла, вул. Соборна, 94).

Суддя: ОСОБА_1