КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 939/1415/25 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження № 3-зв/824/36/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді ОСОБА_2 розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 від розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Бородянського районного суду Київської області від 12 червня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга ОСОБА_4 на постанову Бородянського районного суду Київської області від 12 червня 2025 року стосовно ОСОБА_4 ..

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду дану справу призначено судді-доповідачу ОСОБА_5 ..

31 липня 2025 року захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 подав заяву про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 , та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, щодо вирішення питання про відвід, призначено судді-доповідачу ОСОБА_2 ..

В обґрунтування заяви про відвід захисник ОСОБА_4 зазначив, що у судовому засіданні 25 липня 2025 року з боку сторони захисту було заявлено усне клопотання про витребування судом відповіді та результатів перевірки скарги, яку ОСОБА_6 подав до Відділення № 2 Бучанського РУ ГУНП у Київській області. У задоволенні даного клопотання суддею Київського апеляційного суду ОСОБА_5 , на думку сторони захисту, було необґрунтовано відмовлено.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені у заяві про відвід, вважаю, що заява про відвід судді ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

КУпАП не передбачає поняття «відвід судді» та порядку розгляду заяв про відвід.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і в ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи зазначене, а також вимоги ст. 9 Конституції України, вважаю, що розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення є можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом.

Норми чинного КУпАП не регулюють порядок вирішення питання про відвід судді, але з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального права, при вирішенні цього питання, а саме ст. ст. 8, 75, 81 КПК України.

У відповідності до частини 2 статті 8 КПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява № 4785/02 та рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року в справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Разом з цим, суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Вичерпний перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, встановлений ст. 75 КПК України.

До таких обставин відносяться випадки, коли суддя є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; суддя брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо суддя особисто, його близькі родичі чи члени сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості; у випадку встановлення порушення порядку визначення судді для розгляду справи.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Із заяви про відвід вбачається, що сумніви у неупередженості та безсторонності судді ОСОБА_5 , заявник пов`язує з вирішенням суддею клопотання про витребування доказів. З огляду на відмову в задоволенні заявленого клопотання, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вважаючи рішення судді не правильними, вказує, що зазначене дає йому підстави сумніватись в безсторонності та неупередженості суду.

Разом із тим, наведені адвокатом ОСОБА_3 обставини не свідчать про упередженість судді ОСОБА_5 чи порушення нею принципу безсторонності.

Фактично доводи захисника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 зводяться до незгоди і ухвалення процесуального рішеннями судді відмови у задоволенні відповідного клопотання сторони захисту.

Апеляційний суд дослідивши матеріали справи та перевіривши заяву захисника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 , не вбачає підстав для задоволення його заяви, оскільки доводи такої заяви зводяться до незгоди з рішеннями судді про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів, що не може бути правовою підставою для відводу судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 , поданій захисником ОСОБА_3 , про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_2