Справа № 569/8476/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000995 від 27.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у якому просить накласти арешт на автомобіль марки Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , 2006 року випуску, із забороною власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися ним до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 26 квітня 2025 року до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення з органів охорони здоров?я про те, що 26 квітня 2025 року близько 22 години 03 хвилин у м. Рівне по вул. Кулика і Гудачека навпроти буд. 38, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кулика і Гудачека зі сторони вул. Князя Острозького в напрямку вул. Корольова, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя АДРЕСА_2 , який рухався проїзною частиною попереду автомобіля в попутному напрямку праворуч. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід отримав тілесні ушкодження, автомобіль зазнав механічних пошкоджень, водій на встановленому автомобілі зник з місця події.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 27.04.2025 слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000995 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами.

Під час проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що до вчинення дорожньо-транспортної пригоди причетний автомобіль Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору яким керував водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1

28 квітня 2025 року під час проведення оперативно-розшукових заходів встановлено автомобіль Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , 2006 року випуску, що знаходився за адресою: вул. Островського, 2, с. Обарів, Рівненського р-н., Рівненської обл., який вилучено слідчим Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області в ході проведення огляду місця події та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів що за адресою: вул. Барона Штейнгеля, 90, c. Городок, Рівненського району, Рівненської області.

На підставі ст. 167 КПК України, вказаний автомобіль було тимчасово вилучено, оскільки він є засобом вчинення кримінального правопорушення.

Покликаючись на викладене, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, враховуючи сукупність наявних підстав вважати, що зазначений транспортний засіб відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб. Оскільки не накладення арешту на нього може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви слідчого відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000995 від 27.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

28 квітня 2025 року під час проведення оперативно-розшукових заходів автомобіль Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , 2006 року випуску, що знаходився за адресою: вул. Островського, 2, с. Обарів, Рівненського р-н., Рівненської обл., було вилучено слідчим Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області в ході проведення огляду місця події та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів що за адресою: вул. Барона Штейнгеля, 90, c. Городок, Рівненського району, Рівненської області.

Постановою слідчого вказаний вилучений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником вище вказаного автомобіля є ОСОБА_7 , жителька АДРЕСА_3 , фактичним володільцем вказаного транспортного засобу являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 .

Під час розслідування можуть виникнути підстави для призначення судових експертиз та проведення слідчих (розшукових) дій з використанням вказаного транспортного засобу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, а решт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, автомобіль марки марки Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , 2006 року випуску, являється матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України.

Враховуючий, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на автомобіль марки Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , 2006 року випуску, який було вилучено після ДТП в ході проведення огляду місця події 28.04.2025, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості його переховування, пошкодження, зникнення, знищення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на автомобіль марки марки Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , 2006 року випуску.

Встановити заборону власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися автомобіль марки Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , 2006 року випуску до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Автомобіль марки Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , 2006 року випуску, залишити на зберіганні на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів що за адресою: c. Городок, вул. Барона Штейнгеля 90, Рівненського району, Рівненської області, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя