Справа № 752/3597/25
Провадження по справі № 1-кс/752/3627/25
У Х В А Л А

іменем України

"09" травня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання представника власника майна в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000205 від 06.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України

за участю: представника власника майна - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

встановив:

22.04.2025 ОСОБА_6 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 подала до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва клопотання про скасування арешту майна.

В обґрунтування вимог зазначила, що 26.02.2025 па підставі ухвали слідчого судді проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено грошові кошти в іноземній валюті 88 584 доларів США та 7150 Євро, печатку чорного кольору з відтиском «Tacrom Services S.R.L.»; печатку червоного кольору з відтиском «Такром Україна», ідентифікаційний код 41134939; мобільний телефон марки "Samsung S24", з сім картами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; ноутбук сірого кольору, марки «HP", SN: 5cg3421SYS.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.03.2025 (справа № 752/3597/25, провадження № 1-кс/752/2003/25) на вищезазначене майно накладений арешт.

Вважає, що арешт накладений необґрунтовано, оскільки слідчий суддя надавав дозвіл на відшукання електронних носіїв інформації та зняття інформації, що у них містяться, яка має доказове значення. Враховуючи, що ОСОБА_3 надав доступ до мобільного телефону під час проведеного обшуку, а доступ до ноутбуку був вільний, слідчий, який проводив обшук мав можливість на місці відшукати відповідну інформацію у телефоні та ноутбуці, а не вилучати їх. Даних про те, що є потреба у експертному дослідженні, подоланні логічного паролю тощо, прокурором або слідчим не надано. Тому, вилучення слідчим телефону та ноутбуку ОСОБА_7 під час обшуку, відбувалося незаконно, безпідставно.

Також вважає, що слідчий мав достатньо часу для того, щоб все ж таки оглянути інформацію, яка містилася у мобільному телефоні та ноутбуці, а якщо вона має доказове значення, вилучити її та зберегти. За таких обставин представник вважає, що мета арешту, яка визначена як збереження речового доказу, може бути досягнута шляхом вилучення та збереження інформації, оскільки саме вона може мати доказове значення, а мобільний телефон та ноутбук є лише пристроями, на яких зберігається інформація. Вилучена інформація, яка містилася у телефоні та ноутбуці, якщо вона була відшукана, може зберігатися окремо від вказаних пристроїв. Вважає, що подальший арешт вказаного майна порушує право ОСОБА_8 на мирне володіння майном. Потреба у арешті майна відпала, тому просить його скасувати та повернути майно власнику.

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_4 підтримав вимоги про скасування арешту, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_5 який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи арешт таким, що накладений обґрунтовано. Також вказував на те, що у справі постановою слідчого віл 17.04.2025 призначена судова економічна експертиза, тому вважати, що потреба у арешті майна відпала, є безпідставним

Розглянувши клопотання, вислухавши доводи представника власника майна, заперечення прокурора, дослідивши додані сторонами письмові документи, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за наявності хоча б однієї з таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Так, слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000205 від 06.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України.

Під час досудового розслідування перевірялася причетність директора ТОВ «Такром Україна» до вчинення кримінального правопорушення та ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання останнього.

Згідно даних протоколу обшуку від 26.02.2025 за місцем проживання ОСОБА_3 виявлено та вилучено грошові кошти в іноземній валюті 88 584 доларів США та 7150 Євро, печатку чорного кольору з відтиском «Tacrom Services S.R.L.»; печатку червоного кольору з відтиском «Такром Україна», ідентифікаційний код 41134939; мобільний телефон марки "Samsung S24", з сім картами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; ноутбук сірого кольору, марки «HP", SN: 5cg3421SYS.

Постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 26.02.2025 вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000205 від 06.05.2024.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04.03.2025 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт із забороною користування та розпорядження майном, зокрема паперовими та електронними носіями інформації, грошовими коштами з метою їх збереження як речового доказу.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя вважав доведеним, що мобільний телефон та ноутбук є об`єктами електронного збереження інформації, та відповідають критеріям речових доказів, відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити відомості про обставини, що підлягають встановленню у кримінальному проваджені, а саме щодо заволодіння грошовими коштами ПАТ «УКРНАФТА» та АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» шляхом зловживання посадовими особами ТОВ «ТАКРОМ Україна», ПАТ «УКРНАФТА» та АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану.

Щодо грошових коштів, слідчий суддя вказав, на тій стадії досудового розслідування, були підстави вважати, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_3 грошові кошти, є такими, що відповідають критеріям речового доказу, оскільки могли бути набуті ОСОБА_3 внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у даному провадженні.

Такі підстави для арешту майна були перевірені Київським апеляційним судом, який ухвалою від 11.04.2025, підтвердив обґрунтованість висновків слідчого судді.

За вказаних обставин слідчий суддя відхиляє доводи представника власника майна, про те, що арешт був накладений необґрунтовано.

Надаючи оцінку доводам представників власника майна з приводу того, що подальша потреба у збереження вилученого майна як речового доказу відпала, слідчий суддя дійшов до наступного.

Так, на момент вирішення питання про накладання арешту на майно, прокурор стверджував, що мобільний телефон та ноутбук, окрім того, що були оглянуті слідчим під час обшуку, ще оглядається додатково на предмет виявлення інформації, яка має доказове значення, але враховуючи обставини його вилучення, неповідомлення директору ТОВ «Такром Україна» ОСОБА_3 про підозру, телефон та ноутбук вважалися тимчасово вилученим майном, та їх подальше утримання органом досудового розслідування без вирішення питання про арешт, було неможливим.

В судовому засіданні під час розгляду даного клопотання про скасування арешту, прокурор не довів, що у телефоні та ноутбуці була виявлена інформація, яка має доказове значення, пославшись на те, що матеріали кримінального провадження передані до експертної установи. Такий довід слідчий суддя відхиляє, оскілки проведення експертного дослідження, зокрема й надання експерту матеріалів досудового розслідування, не можуть виправдовувати доводи прокурора про його необізнаність щодо результатів слідчих (процесуальних) дій, як особи, що здійснює процесуальне керівництво у даному провадженні. Окрім того, експертному дослідженню під час проведення економічної експертизи підлягають документи, а не техніка.

Крім того, під час накладання арешту на грошові кошти слідчий суддя вказував, що грошові кошти, які виявлені та вилучені за місцем проживання директора ТОВ «Такром Україна» ОСОБА_3 , могли бути здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Між тим, під час розгляду клопотання про скасування арешту, прокурор не спростував доводи представника про те, що відсутні докази того, що грошові кошти, які виявлені у ОСОБА_3 за місцем проживання, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи положення ч.6 ст. 237 КПК України, обставини вилучення майна у ОСОБА_3 , мету і підставу арешту, а також доводи представника власника майна, слідчий суддя вважає, що підстави для подальшого арешту такого майна як мобільний телефон, ноутбук та грошові кошти відпали.

Так, за змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 98 КПК України, речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження. Документи також є речовими доказами, якщо вони містять вказані вище ознаки.

При цьому, за змістом ч.3 та ч. 4 ст. 99 КПК України, оригіналом електронного документа є його відображення, якому надається таке ж значення, як документу, а копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях, кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

За змістом вказаних положень, електронний документ не має жорсткої прив`язки до певного матеріального носія, тому один і той же документ (файл) може існувати у ідентичному вигляді на різних носіях. При цьому, всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення (аналогічна позиція міститься у постановах ККС ВС у справі № 490/10025/17 від 19.05.2020 та у справі № 677/2040/16-к від 22.10.2020).

З огляду на вказане, електронні документи є самостійними джерелами доказів, а тому, у випадку їх копіювання на інший матеріальний носій і за умови належного фіксування результатів такої дії, немає необхідності у збереженні матеріальних носіїв інформації, на яких такі електронні документи початково містились.

Подальше збереження матеріальних носіїв інформації вважатиметься виправданим, коли матеріальними носіями інформації є електронні інформаційні системи або їх частини та їх надання разом з інформацією, що на них міститься є необхідною умовою проведення експертного дослідження. Або такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, чи є засобом, або знаряддям його вчинення, або зберегли на собі його сліди, у зв`язку з чим доказове значення мають не тільки електронні файли, що на них містяться але й безпосередньо самі носії. Або відтворення, дослідження електронних файлів неможливе з інших носіїв інформації, відмінних від тих, на яких вони були створені або встановлені, а тому їх збереження необхідне для забезпечення подальшого безпосереднього дослідження відповідних доказів у ході судового розгляду.

У цьому контексті, мають бути враховані також і строки утримання відповідних матеріальних носіїв, які можуть залежати від тривалості проведення комп`ютерно-технічних досліджень, у тому числі на предмет наявності на відповідній техніці певної інформації, в т.ч. видаленої.

Водночас, будь-який тривалий строк має бути об`єктивно виправданий завданнями кримінального провадження та збалансований з правами та інтересами власника відповідного майна.

Прокурор в судовому засіданні не посилався на те, що інформація, яка міститься на телефоні та ноутбуці, які вилучені за місце проживання ОСОБА_3 підлягає експертному дослідженню та/або такому дослідженню підлягає безпосередньо носії інформації.

Вказані вище обставини дають слідчому судді підстави вважати, що мета подальшого утримання мобільного телефона та ноутбука, як матеріальних носіїв інформації, прокурором недоведена.

Щодо розумності строків, протягом якого майно ОСОБА_3 перебуває у розпорядженні сторони обвинувачення. Так, мобільний телефон та ноутбук, вилучені за місцем проживання останнього, утримується органом досудового розслідування з лютого 2025, і це за умови, що слідчому був наданий доступ до наявної у телефоні та ноутбуці інформації, шляхом повідомлення пароля. Тобто, орган досудового розслідування мав достатньо часу для досягнення усіх поставлених цілей, зокрема виявлення наявної на пристроях інформації та її зняття. Доказів зворотного у розпорядження слідчого судді, як органом досудового розслідування, так і прокурором не надано.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час самі по собі електронні носії інформації доказового значення не мають, а отже не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, а тому у подальшому арешті мобільного телефону і ноутбуку відпала потреба.

Прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, не навів доводів у доведення того, що подальше утримання органом досудового розслідування вилучених у ОСОБА_3 матеріальних носіїв інформації - мобільного телефону й ноутбуку, а також грошових коштів виправдовує потреби досудового розслідування.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що представниками власника майна, які діють в інтересах ОСОБА_3 в ході розгляду клопотання доведено, що на даний час відпала потреба у подальшому застосуванні такого запобіжного заходу як арешт мобільного телефону, ноутбуку, грошових, які були вилучені за місцем проживаня їх довірителя.

Між тим, за вказаних вище обставин, які повідомлені прокурором щодо призначення у провадженні економічної експертизи та надання експерту відповідних матеріалів на дослідження, слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що відпала потреба у скасуванні арешту двох печаток, які були вилучені за наслідками проведеного обшуку.

Керуючись .ст. 170, 174, 307, 309 КПК України,

постановив:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати арешт з грошових коштів в іноземній валюті: 88 584 доларів США та 7150 Євро, мобільного телефону марки "Samsung S24" з сім картами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ноутбуку сірого кольору, марки «HP", SN: 5cg3421SYS, які вилучені 26.02.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , який навлений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.03.2025 у кримінальному провадженні № 0000205 від 06.05.2024.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1