Справа180/155/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Марганець угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2025 року № 0000022, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Марганця Дніпропетровської області, громадянин України, із неповною середньою освітою, неодружений, не є особою з інвалідністю, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , вважається не судимим в силу ст.89 КК України,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов`язаний.

Військово-лікарською комісією ОСОБА_3 , після проходження ним медичного огляду, за станом здоров`я визнано придатним до військової служби, винесено відповідну постанову, яка оформлена довідкою військово-лікарської комісії від 30.12.2024 № 3136/266.

07.01.2025 року о 09 годині 55 хвилин в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаному ОСОБА_3 надано належним чином оформлену повістку на відправку та ознайомлено з її змістом, відповідно до якої ОСОБА_3 зобов`язаний прибути 08.01.2025 о 06:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для відправлення у військову частину у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, однак від отримання даної повістки останній відмовився.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій. На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 1126-VІІ» на території України оголошено часткову мобілізацію, до теперішнього часу дія вказаного Указу Президента України не скасована. На підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», строк дії якої продовжено на підставі Закону України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 29.10.2024 № 4025-ІХ, на території України станом на 08.01.2025 діяв особливий період.

У подальшому ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки о 06:00 годині 08.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 та попередженим про кримінальну відповідальність за ст.336 КК України, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 08.01.2025 для проходження військової служби, чим порушив вимоги ст.65 Конституції України, вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вимоги Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», строк дії якого продовжено на підставі Закону України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 29.10.2024 № 4025-ІХ, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, являючись військовозобов`язаним, діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, без поважних причин, будучи належним чином повідомленим, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 08.01.2025 року для проходження військової служби, чим порушив вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вимоги Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», строк дії якого продовжено на підставі Закону України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 29.10.2024 № 4025-ІХ, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ст.336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

23.01.2025 року між прокурором Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000022, та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_3 за ст.336 КК України. Також, сторонами досягнуто домовленостей щодо узгодженого покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 4 років із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, що обмежують права обвинуваченого.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченому, та які передбачені ч.2 ст.473, ст.ст.394, 424, 474, 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджені в ній вид та розмір покарання. При цьому, ОСОБА_3 зазначив, що визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, і визнає фактичні обставини справи, встановлені слідством.

Крім того, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Вислухавши думку учасників процесу, з огляду на матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до такого.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом 2 ч.1 ст.468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює характер пред`явленого йому обвинувачення, беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, і повністю визнав фактичні обставини справи, встановлені слідством та викладені в обвинувальному акті.

Прокурор та підозрюваний в присутності захисника добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін судового провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Вивченням особи обвинуваченого, встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та місце проживання, сім`ї не має, не працює, за місцем проживання характеризується негативно.

Суд приймає до уваги обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, а саме щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим та призначити узгоджені сторонами вид та міру покарання.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався, і суд не вбачає підстав для його застосування на час до набрання даним вироком законної сили.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному 14 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022, укладену між прокурором Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьої) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаці.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Речовий доказ:

- оптичний DVD-R диск з відеозаписом з камери, на якій зафіксовано факт вручення та відмови від повістки ОСОБА_3 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1