Справа № 346/2734/25
Провадження № 1-кп/346/593/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия матеріали кримінального провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000262 від 24 квітня 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з повною середньою освітою, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 22 квітня 2021 року Яремчанським міським судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 31.01.2025 року звільнений з установи виконання покарань у зв`язку з відбуттям строку покарання,

- за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений незаконно проник до житла та іншого володіння особи, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднане з проникненням в житло, вчинене в умовах воєнного стану, а також незаконно заволодів паспортом та іншими офіційними документами.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , будучи 22 квітня 2021 року, засуджений Яремчанським міським судом за ч. 3, ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні кримінальні правопорушення:

23 квітня 2025 року в невстановлений точний час, однак не пізніше 12 годин 22 хвилини, ОСОБА_7 , перебуваючи в с. Ценява по вул. Гостинець, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи на меті незаконне проникнення до житла, порушуючи ст. 30 Конституції України, проник через металевий паркан на огороджену територію господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де впевнившись у відсутності господаря та сторонніх осіб, усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла громадян, всупереч волі законного володільця, діючи шляхом пошкодження (віджиму) металопластикового вікна проник в приміщення будинку, який належить ОСОБА_5 , та перебував у ньому без дозволу власниці близько однієї години.

Крім цього, 23 квітня 2025 року о 12 годин 33 хвилини обвинувачений, перебуваючи в с. Ценява по вул. Гостинець, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, в період дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України воєнний стан, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник до будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав нетбук марки «Asus» лінійний ряд «Eee PC 1001PXD» чорного кольору вартістю 2 299,00 грн, мультимедійну USB акустичну систему 2.0 марки «REAL-EL» моделі «S-11» кольору «Black» вартістю 96,00 грн, мережевий зарядний пристрій USB Type-A марки «HUAWEI» білого кольору та кабелем чорного кольору вартістю 259,00 грн, ніж із рукояткою коричневого кольору виготовлений із металу світло-сірого кольору вартістю 290,00 грн, металевий сейф синього кольору вартістю 1997,00 грн, грошові кошти в сумі 2200 Євро (згідно курсу Національного банку України станом на 23.04.2025 становило 104 968,82 грн, які належали потерпілому ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_7 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденими речами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 109 909,82 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачений 23 квітня 2025 року о 13 год 24 хв, перебуваючи в АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, із попередньо викраденого ним металевого сейфу синього кольору, таємно викрав із нього полімерний пакет в середині якого знаходились документи на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: технічний паспорт на будинок реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.01.2009, екзаменаційна карта видана 15.08.1981, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 941831, карту платника податків № НОМЕР_2 від 18.01.2016, атестат № 687, диплом НОМЕР_3 , воєнний білет НК № 3487317, трудова книжка видана 27.07.1974, мисливсько-рибальський квиток № НОМЕР_4 , посвідчення мисливця НОМЕР_5 , державний акт на право власності земельну ділянку серії ЯЖ № 166909, будівельний паспорт від 2007 р., які згідно примітки до ст. 357 КК України, є офіційними документами, а також заволодів паспортом громадянина україни для виїзду за кордон НОМЕР_6 виданим 08 жовтня 2019 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в повному обсязі, погодився зі всіма кваліфікуючими ознаками кримінальних правопорушень за обставин, викладених у обвинувальному акті.

Зазначив, що дійсно 23 квітня 2025 року орієнтовно об 12 год дня проник до будинку потерпілої ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_2 шляхом пошкодження вікна. Нічого з будинку не викрав. Також, цього ж дня пізніше проник до будинку знайомого йому ОСОБА_4 що в цьому ж селі за тією ж вулицею, з якого викрав побутову техніку, грошові кошти та сейф, в якому після його відкриття виявив документи, в тому числі закордонний паспорт ОСОБА_4 . Вказані речі він завантажив в таксі. Водій таксі не знав, що ці речі є краденими.

Оскільки обвинувачений в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що вони правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України. Також сторонам роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне проникнення до житла, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням в житло, вчинену в умовах воєнного стану, незаконне заволодіння паспортом та іншими офіційними документами.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, вчинив злочини під час непогашеної судимості, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Також суд враховує ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпечності вчинених правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за ч. 1 ст. 162, ч.ч. 1, 3 ст. 357 КК України, як кримінальний проступок.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає визнання вини обвинуваченим.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання потерпілі покладаються на розсуд суду.

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив нові кримінальні правопорушення незадовго після його звільнення з місця позбавлення волі після відбування покарання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його ставлення до вчиненного (розкаявся, попросив вибачення у потерпілих, запевнив, що відшкодує їм завдану шкоду у повному обсязі), обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що покарання обтяжують, суд дійшов до переконання, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання, передбачене санкціями кримінального закону, за вчинення відповідних кримінальних правопорушень та на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушень, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, залишити раніше обраний у виді тримання під вартою.

Цивільний позов по справі потерпілими не заявлено.

Витрати за проведення експертиз стягнути з винуватої особи у кримінальному провадженні.

Речовими доказами розпорядитися за належністю, згідно ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 392-395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України один рік обмеження волі;

за ч. 1 ст. 357 КК України один рік один місяць обмеження волі;

за ч. 3 ст. 357 КК України один рік два місяці обмеження волі;

за ч. 4 ст. 185 КК України п`ять років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили.

Зарахувати у строк покарання, призначеного за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з дати фактичного його затримання 24 квітня 2025 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін, але не довше ніж на шістдесят днів.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні згідно довідок в загальному розмірі 29 861 грн 90 коп.

Речові докази, після вступу вироку в законну силу: документи видані на ім`я ОСОБА_4 , а саме: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, технічний паспорт на будинок реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.01.2009, екзаменаційна карта видана 15.08.1981, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 941831, карту платника податків № НОМЕР_2 від 18.01.2016, атестат № 687, диплом НОМЕР_3 , воєнний білет НК № 3487317, трудова книжка видана 27.07.1974, мисливсько-рибальський квиток № НОМЕР_4 , посвідчення мисливця НОМЕР_5 , державний акт на право власності земельну ділянку серії ЯЖ № 166909, будівельний паспорт від 2007 р. та металевий сейф синього кольору, передані на зберігання потерпілому повернути ОСОБА_4 ;

- грошові кошти купюрами номіналом по 10 (десять) Євро в кількості 10 штук, купюри номіналом 20 (двадцять) Євро в кількості 15 штук, купюри номіналом 50 (п`ятдесят) Євро в кількості 21 штука на загальну суму 1450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) Євро, передані на зберігання відповідальній особі Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

- нетбук марки «Asus» чорного кольору, мультимедійну USB акустичну систему кольору «Black», мережевий зарядний пристрій USB Type-A марки «HUAWEI» білого кольору та кабелем чорного кольору, ніж із рукояткою коричневого кольору виготовлений із металу світло-сірого кольору, повернути ОСОБА_4 ;

- копійки номіналом 10 (десять) в кількості 189 штук, передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, повернути власнику;

- копійки номіналом 25 (двадцять п`ять) кількості 104 штуки, взуття туфлі коричневого кольору розміром 42, передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, знищити;

- 13 (тринадцять) слідів пальців рук та 5 (п`ять) слідів низу підошви взуття, передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, знищити;

- відеозапис за 23.04.2025 із камери відеоспостереження встановленої на фасаді будинку № 19 по вул. Гостинець в с. Ценява, який надано потерпілим ОСОБА_8 на оптичному диску, а також відео запис за 23.04.2025 із камери відеоспостереження встановленої на фасаді будинку 2б/1 по вул. Симоненка в м. Коломия, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Зняти арешт накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2025 року у справі № 346/2049/25.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його ухвалення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Суддя: ОСОБА_1