Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1208/25
Номер провадження 1-кс/530/345/25

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 р. слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , старшого слідчого СВ відділення поліції № 4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотаннястаршого слідчого СВ відділення поліції № 4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу неповнолітньому підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Колонтаїв, Краснокутського району, Харківської області, українцю, громадянину України, неодруженому, учню групи № 31 професійно-технічного училища № 54 Котелевської селищної ради Полтавської області, маючому неповну загальну середню освіту, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому у вигляді домашнього арешту, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у вигляді домашнього арешту,-

В С Т А Н ОВ И В :

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у вигляді домашнього арешту.

Старший слідчий СВ відділення поліції № 4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із клопотанням погодженим прокурором Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.01.2025 року, близько 22 години 00 хвилин (точний час досудовим слідством не встановлений), перебуваючи на території професійно-технічного училища № 54, що розташоване за адресою: Полтавська область, Полтавський район, селище Котельва, вулиця Покровська, будинок 24, ОСОБА_6 , діючи умисно, з прямим умислом, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки з потерпілим ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс останньому тілесні ушкодження.

Так, ОСОБА_6 стиснув пальці лівої руки в кулак наніс один удар у праву лобну частину голови потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на праве коліно. На далі, ОСОБА_6 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, наніс потерпілому ОСОБА_7 чотири удари носовою частиною ноги в ділянку скулової кістки, верхньої щелепи та лівої частини черепа, після чого, стиснув пальці лівої руки в кулак та наніс два удари в праву лобну частину голови потерпілого ОСОБА_7 ближче до потилиці.

Унаслідок зазначених дій ОСОБА_6 , котрий заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді: контузії тяжкого ступеня, обширного субкононктивального розриву склери зі значною втратою вмісту лівого очного яблука, тотальної гіфеми і гемофтальму та афакії лівого ока з набряком, гематомою м`яких тканин повік, перелому верхньої стінки лівої верхньошелепної пазухи зі зміщенням, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 12.06.2025 № 618, кваліфікуються, як ТЯЖКІ тілесні ушкодження (п. 2.1.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у спричиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило втрату функцій органу зі стійкою втратою працездатності більш, як на одну третину, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

18.06.2025 ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Під час досудового розслідування встановлено ризики передбачені ст.177 ч.1 п.1, 3, 5 КПК України для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків визначених ст.177 КПК України.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суворість покарання, яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України.

Крім того, слідчий вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні, з метою введення в оману орган досудового розслідування а в подальшому після скерування кримінального провадження до суду, і сам суд, перед яким свідки повинні надати свої покази безпосередньо, а тому є необхідність у попередженні впливу на показання потерпілого та свідків, перешкоджанні встановленню обставин скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, зміни показів, введення слідства в оману, тощо. Тому існує ризик, що ОСОБА_6 зможе впливати на свідків з метою їх відмови від дачі показань чи взагалі надання показань свідками на користь підозрюваного та уникнення від кримінальної відповідальності, що позбавить суд безпосередньо отримати достовірні показання свідків та інших учасників в суді.

Окрім цього, необхідно зазначити, що обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., буде забезпечувати виконання належним чином процесуальних рішень та слідчих дій.Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, слідчий подане клопотання підтримав з підстав у ньому наведених, неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 разом із своїм захисником адвокатом ОСОБА_4 не заперечували проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вивчивши наявні матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що заявлене клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

18.06.2025 ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.02.2025 року; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.02.2025 року; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.02.2025 року; Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.02.2025 року; Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 05.02.2025 року; Висновком експерта № 618 від 12.06.2025 року; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 06.05.2025 року; Протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 від 28.05.2025 року; Додатковим висновком експерта № 697 від 16.06.2025 року; Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 24.05.2025 року; Повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 18.06.2025 року; Протоколом допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 від 18.06.2025 року; Протоколом проведення слідчого експерименту за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 від 18.06.2025 року.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання до 8 років позбавлення волі. Тому, існує ризик, що через усвідомлення тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ОСОБА_6 може ухилятися від органів досудового слідства, суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне. Крім того, ОСОБА_6 офіційно ніде не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, а тому є ризик, що останній може покинути місце проживання та ухилятися від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту буде стимулювати його щодо явки до слідчого для проведення слідчих дій та суду для участі в судових засіданнях.

В підтвердження висновку про можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні необхідно вказати на наступні факти.

Підозрюваний ОСОБА_6 знає потерпілого ОСОБА_7 , свідків та місця їхнього проживання, може впливати на свідків, які допитані по даному кримінальному провадженню, з метою введення в оману орган досудового розслідування, а в подальшому після скерування кримінального провадження до суду, і сам суд, перед яким свідки повинні надати свої покази безпосередньо, а тому є необхідність у попередженні впливу на показання потерпілого та свідків, перешкоджанні встановленню обставин скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, зміни показів, введення слідства в оману, тощо. Тому існує ризик, що ОСОБА_6 зможе впливати на потерпілого та свідків з метою їх відмови від дачі показань чи взагалі надання показань свідками на користь підозрюваного та уникнення від кримінальної відповідальності, що позбавить суд безпосередньо отримати достовірні показання свідків та інших учасників в суді.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов"язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями матеріалів, суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вік підозрюваного, який є неповнолітнім, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, стан здоров`я ОСОБА_6 який є учнем групи № 31 професійно-технічного училища № 54 Котелевської селищної ради Полтавської області, здоровою особою, соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується посередньо, є неповнолітнім та може безперешкодно покинути територію Україну.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до §1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув"язнення.

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

У рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у спричиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило втрату функцій органу зі стійкою втратою працездатності більш, як на одну третину, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, а звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування домашнього арешту, однак застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки з урахуванням сукупності цих даних слідчий суддя вважає, що з метою виконання вимог ст.ст.177,178 КПК України та на виконання вимог ст.196 КПК України та унеможливлення переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також з метою запобігання можливого впливу на свідків, потерпілих з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по даний час, тому вбачаються передбачені законом підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

При вирішенні клопотання судом також враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час досудового розслідування встановлено ризики та підстави передбачені ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначені вище ризики і наявність обґрунтованої підозри, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., є найбільш відповідним у даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, із наступних причин:

Особисте зобов`язання тому, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків та через необхідність дотримання принципів співрозмірності між тяжкістю злочину та м`яким характером цього запобіжного заходу.

Особиста порука тому, що на адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, які б могли поручитися за підозрюваного;

Застава на адресу правоохоронних органів не надходили письмове клопотання підозрюваного про можливість внесення застави.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також наявність ризиків, визначених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я ОСОБА_6 міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного ОСОБА_6 місця навчання, наявність родичів та житла на території України, його репутацію, майновий стан, наявність повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Підозрюваний є неповнолітнім, має стан здоров`я, який достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень, особу підозрюваного ОСОБА_6 , який своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у спричиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило втрату функцій організму зі стійкою втратою працездатності більш, як на одну третину.

Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні. Ці обставини свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,5.ч.1 ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вплинути на свідків та потерпілого.

Виходячи з наведеного, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді домашнього арешту задоволити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Колонтаїв, Краснокутського району, Харківської області, українцю, громадянину України, неодруженому, учню групи № 31 професійно-технічного училища № 54 Котелевської селищної ради Полтавської області, маючому неповну загальну середню освіту, зареєстрованому та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому у вигляді домашнього арешту, без використання електронного засобу контролю у визначений час доби, а саме з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. строком на два місяці до 24 серпня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов"язки, передбачені ч. 1 ст. 181 та п. 5 ст. 194 КПК України, а саме :

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. строком на 2 місяці;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- заборонити підозрюваному у будь-який спосіб спілкуватись із свідками та потерпілим по даному кримінальному провадженню поза межами судового засідання.

Строк дії покладених на підозрюваногоОСОБА_6 обов`язків - до 24 серпня 2025 року.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України копію ухвали про застосування домашнього арешту підозрюваномуОСОБА_6 для виконання її у частині домашнього арешту надіслати до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за місцем проживання цього підозрюваного.

Копію ухвали негайно вручити неповнолітньому підозрюваномуОСОБА_6 , захиснику адвокату ОСОБА_4 , законному представнику неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 , слідчому та надіслати для контролю за виконанням прокурору Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 ..

В разі невиконання вищевказаних зобов"язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1