УХВАЛА

"30" червня 2025 р. с-ще Тиврів 145/975/23

1-кп/145/42/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по обвинувальному акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000255 від 07.09.2022, щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Тиврівського районного суду Вінницької області знаходиться обвинувальний акт щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України.

Керівник Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, оскільки останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а також може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, чи вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру, оскільки злочини, які вчиняються ОСОБА_5 мають системний характер, починаючи з моменту його звільнення з місця позбавлення волі від 08.04.2020, тобто наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 при вирішенні клопотання покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, щодо вирішення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахувавши вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, дійшов такого висновку.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

У той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, суд при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованих злочинів, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість підозрюваного (обвинуваченого) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, продовжити свою злочинну діяльність, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також особу підозрюваного.

Суд установив, що обвинуваченому ОСОБА_5 27.03.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, та 08.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду покупця і виданої ним придбаної речовини від 20.03.2023; висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 23.03.2023 № СЕ-19/102-23/5500-НЗПРАП; протоколом огляду покупця і виданої ним придбаної речовини від 26.03.2023; протоколом затримання ОСОБА_5 на підставі ст. 208 КПК України від 26.03.2023; протоколом обшуку від 26.03.2023 за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; вилученими речовими доказами в ході перерахованих слідчих дій та іншими доказами у їхній сукупності.

Також суд установив, що обвинуваченому ОСОБА_5 28.03.2023 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, який ухвалами Тиврівського районного суду Вінницької області йому неодноразово продовжувався, з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, жодного доказу про зникнення цих ризиків суду не надано.

Отже, відповідно до наявних матеріалів ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні чотирьох кримінальних правопорушень, у тому числі і умисного, особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років. Термін тримання обвинуваченого під вартою спливає 11.07.2025, розгляд справи триває, обвинуваченого, усіх свідків не допитано, не досліджено письмових доказів, що не виключає можливості тиску обвинуваченого на свідків, також обвинувачений може іншим чином перешкоджати встановленню об`єктивної істини, що і доводить існування ризиків у кримінальному провадженні, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Суд вважає, що суворість покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду у співставленні до особи обвинуваченого та інших обставин справи (ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду шляхом усного допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Разом з цим, станом на теперішній час розгляд кримінального провадження судом продовжується, отож достатня вірогідність того, що ОСОБА_5 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні із свідками, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі та може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню (ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Обставини викладені в обвинувальному акті щодо вчинення ОСОБА_5 кримінально караних діянь свідчать, що особа не робить належних висновків, та може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення (ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні даного клопотання відповідно до приписів ст.178 КПК України, суд враховує дані, що характеризують обвинуваченого як особу.

Також судом установлено що ОСОБА_5 безробітний, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимий за майнові злочини, відбував покарання у виді позбавлення волі, тобто у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки та фактори стримуючого характеру, які на нього могли б впливати та запобігати вчиненню протиправних дій у подальшому.

Суд враховує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого суд вважає, що наразі, такі підстави відсутні, отож з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, стадії судового провадження, незважаючи на існування презумпції невинуватості, суд зазначає, що інший більш м`який запобіжний захід не спроможний запобігти вказаним вище ризикам, існування яких доведено та забезпечити виконання обвинуваченим належної процесуальної поведінки.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 197, 199, 331, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів, тобто до 28 серпня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів ОСОБА_5 - з дня отримання її копії, рештою учасників - з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Копію ухвали направити для виконання до ДУ «Вінницької установи виконання покарань (№1)», вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_1