ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 629/4161/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/875/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю особи, яка претендує на власність майна ОСОБА_7 , його представника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 06 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 12.06.2025, а саме на: рибацькі сітки в загальній кількості 10 штук з наступними характеристиками: 2 сітки довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 55 мм; 6 сіток довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 60 мм кожна; 2 сітки довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 70 мм, поміщені до трьох поліпропіленових мішків білого кольору; а також на водні біоресурси, а саме: карась сріблястий в кількості 54 екземпляри, загальною вагою 32,00 кг; лящ в кількості 7 екземплярів, загальною вагою 3,50 кг; окунь в кількості 13 екземплярів, загальною вагою 2,90 кг; короп в кількості 1 екземпляр вагою 0,44 кг; раки в кількості 5 екземплярів, загальною вагою 0,80 кг., поміщені до трьох поліпропіленових мішків білого кольору, заборонити будь - яким особам будь - яким шляхом користуватися, розпоряджатися, відчужувати вказане майно.

Зберігання арештованого майна, здійснюється відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись зі вказаним рішенням, адвоката ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно було клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на майно.

Вказує, що слідчим суддею не враховано, що згідно з Режимом рибогосподарської експлуатації Орільського (Орільківського) водосховища (далі - Режим), розташованого на території Лозівського та Сахновщинського районів Харківської області, погодженого Державним агентством рибного господарства України 26.05.2017 року, ФОП ОСОБА_7 відповідає за виконання вимог, складених науковою організацією ПП "Рибопроектне науково-виробниче об?єднання", для цього Режиму. Термін дії режиму з 26.05.2017 року до 26.05.2027 року. Відповідно до вказаного Режиму затверджено перелік робіт з відтворення, меліорації тощо, які необхідно здійснювати ФОП ОСОБА_7 на рибогосподарському водному об`єкті, де ним здійснюється штучне розведення, вирощування водних біоресурсів та їх використання у терміни дії вказаного Режиму.

Звертає увагу, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 12 06 2025 року було вказано те, що на водоймі здійснювався промисловий вилов риби, а незаконно вилучені речі ОСОБА_9 не є доказом злочину, не підлягають конфіскації та не відповідають необхідності такого арешту.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_8 та особа, що претендує на власність майна ОСОБА_7 підтримували вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_8 навів обставини, які зазначені в апеляційній скарзі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою. Зазначив, що слідчий суддя наклав арешт з дотриманням вимог КПК України.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_11 13.06.2025 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події 12.06.2025, а саме на: рибацькі сітки в загальній кількості 10 штук з наступними характеристиками: 2 сітки довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 55 мм; 6 сіток довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 60 мм кожна; 2 сітки довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 70 мм, поміщені до трьох поліпропіленових мішків білого кольору; а також на водні біоресурси, а саме: карась сріблястий в кількості 54 екземпляри, загальною вагою 32,00 кг; лящ в кількості 7 екземплярів, загальною вагою 3,50 кг; окунь в кількості 13 екземплярів, загальною вагою 2,90 кг; короп в кількості 1 екземпляр вагою 0,44 кг; раки в кількості 5 екземплярів, загальною вагою 0,80 кг., поміщені до трьох поліпропіленових мішків білого кольору, із забороною будь-яким особам будь-яким шляхом користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 12.06.2025 о 06:52 до чергової частини Лозівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» ОСОБА_12 про те, що за адресою: Харківська область, Лозівський район, село Українське, біля Орільського водосховища, виявлено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає: АДРЕСА_1 , який займався незаконним виловом риби.

Відомості за даним фактом 12.06.2025 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 за ч.1 ст.249 КК України

В ході огляду місця події, проведеному 12.06.2025 на відкритій ділянці місцевості поблизу Орільського водосховища неподалік села Українське Лозівського району Харківської області, було виявлено ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , поруч з яким знаходились три поліпропіленові мішки, всередині яких знаходились водні біоресурси, а також ще три поліпропіленові мішки, всередині яких знаходились рибацькі сітки. В ході проведення огляду за участю головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Харківський рибоохоронний патруль» ОСОБА_13 було встановлено кількість, види та проведено зважування водних біоресурсів, що знаходились у трьох мішках, а саме: карась сріблястий в кількості 54 екземпляри, загальною вагою 32,00 кг; лящ в кількості 7 екземплярів, загальною вагою 3,50 кг; окунь в кількості 13 екземплярів, загальною вагою 2,90 кг; короп в кількості 1 екземпляр вагою 0,44 кг; раки в кількості 5 екземплярів, загальною вагою 0,80 кг.

Також було встановлено розміри рибацьких сіток, що знаходились у трьох мішках, а саме: 2 сітки довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 55 мм; 6 сіток довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 60 мм кожна; 2 сітки довжиною по 70 метрів, висотою по 3 метри та розміром вічка 70 мм. За результатами огляду рибацькі сітки в загальній кількості 10 штук та водні біоресурси в загальній кількості 80 екземплярів були вилучені. В подальшому, вилучені біоресурси, а саме риба в кількості 75 екземплярів та раки в кількості 5 екземплярів були поміщені до трьох поліпропіленових мішків, опечатані бирками за підписами учасників огляду та передані на відповідальне зберігання ФОП « ОСОБА_14 ».

До приїзду слідчо - оперативної групи Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місця події зник у невідомому напрямку.

Як пояснив ОСОБА_7 , він є фізичною особою - підприємцем та є відповідальним за виконання режиму рибогосподарської експлуатації Орільського (Орільківського) водосховища, розташованого на території Лозівського і Сахновщинського районів Харківської області. Відповідно до даного режиму працівники його рибогосподарського підприємства здійснюють вилов водних біоресурсів з Орільського водосховища. 12.06.2025 працівник його рибогосподарського підприємства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив вилов водних біоресурсів з Орільського водосховища, використовуючи рибацькі сітки, довжина та розмір вічка яких не відповідає характеристикам знарядь і засобів лову, якими дозволено здійснювати вилов водних біоресурсів, відповідно до вищевказаного режиму. ОСОБА_7 зазначив, що йому не було відомо про повні характеристики знарядь і засобів лову, якими дозволено здійснювати вилов водних біоресурсів.

З пояснень ОСОБА_9 стало відомо, що з 11.06.2025 він працює на посаді рибалки в рибогосподарському підприємстві ФОП « ОСОБА_7 ». 11.06.2025 близько 19:00 він розмістив в Орільському водосховищі рибацькі сітки в кількості 10 штук з метою вилову водних біоресурсів. 12.06.2025 близько 05:00 він вийняв дані рибацькі сітки з виловленими водними біоресурсами з Орільського водосховища. В цей час він був зупинений головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Харківський рибоохоронний патруль» та в ході перевірки рибацьких сіток було виявлено, що їх довжина та розмір вічка не відповідають характеристикам знарядь і засобів лову, якими дозволено здійснювати вилов водних біоресурсів, відповідно до вищевказаного режиму. ОСОБА_9 зазначив, що йому не було відомо про повні характеристики знарядь і засобів лову, якими дозволено здійснювати вилов водних біоресурсів., та він здійснював вилов риби за вказівкою ОСОБА_7 .

Відповідно до пункту 12 «Режиму рибогосподарської експлуатації Орільського (Орільківського) водосховища, розташованого на території Лозівського і Сахновщинського районів Харківської області», термін дії якого з 26.05.2017 по 26.05.2027, дозволено використовувати такі знаряддя та засоби лову: ставні сітки (довжиною не більше 35 м, висотою до 5 м) з а = 30-40 мм - 40 шт.; з а = 70-95 мм - 100 шт.; з а = 100 мм та вище - 60 шт.

12.06.2025 року постановою дізнавача СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області вищевказані речі визнано речовими доказами.

Прокурор ОСОБА_11 в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, з викладених у ній підставах. Крім того зазначив, що на місці події впіймали саме ОСОБА_9 , а не ФОП ОСОБА_7 . Також 8 сіток з 10 не відповідають режиму за довжиною та розміром вічка. ОСОБА_9 , на березі був сам, з сітками без бірок, тому вважає, що Тутевич в обхід Бортника, міг використовувати власні сітки та незаконно наловити рибу.

ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання.

Представник ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_7 на Орільському водосховищі здійснює підприємницьку діяльність відповідно до режиму. ОСОБА_9 в цей час виконував доручення ОСОБА_7 відповідно до договору укладеними між ними. Крім того, 12.06.2025 року було складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_9 під час якого були вилучені вказані сітки. Після складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_9 відпустили додому, а надалі працівники поліції приїхали до нього додому і відбирали пояснення та проводили слідчі дії. Вважає, що в даному провадженні незаконно було відкрито кримінальне провадження, оскільки було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також, вказані сітки ніяким чином не відносяться до ОСОБА_9 , оскільки вони є майном ОСОБА_7 . Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектором була вказано про те, що здійснюється промисловий вилов риби.

В судовому засіданні ОСОБА_13 , головний державний інспектор відділу охорони водних біоресурсів, повідомив, що 12.06.2024 року в ході рейду патрулювання на Орільському водосховищі було виявлено ОСОБА_9 , який здійснював вилов риби. Діяв за посвідченням рибалки наданого ТОВ «Бортник». При огляді знарядь лову було встановлено, що знаряддя лову не відповідають нормам, які вказані в режимі рибогосподарської експлуатації Орільського (Орільківського) водосховища, розташованого на території Лозівського і Сахновщинського районів Харківської області. А саме сітки рибацькі з розміром вічка 70 мм і довжиною 70 метрів у кількості 2 шт. А згідно режиму вони мають бути розміром не більше 35 метрів. Ще знаряддя лову, сітки були кроком вічка 55 мм. 2 сітки, які не зазначені в режимі, і сітки кроком вічка 70 мм, які також не зазначені в режимі. Внаслідок чого, було складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_9 . Протокол до суду не направлений, оскільки стало відомо про те, що заведено кримінальне провадження по цих подіях. Бірки були на двох пляшках, кроком вічка 70 мм, прив`язана плашка мотузкою. Були ще бірки прив`язанні мотузкою до пляшок, які лежали в іншому мішку, котрі не були прив`язані до сіток. Тобто на 8 сітках не було бірок. По кроку вічка 2 сітки з бірками співпадають з режимом, однак по довжині не співпадають. Під час складання протоколу застосовувалася відеофіксація на бодікамеру. Сітки з бірками, розмір, яких не внесено до режиму не можна використовувати. Якщо сітки зв`язані між собою, бірки повинні розміщуватися на початку, на зв`язці сіток і в кінці.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя доходить переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення з таким майном слідчих дій. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Абзацом 2 частини 10 статті 170 КПК України встановлено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у слідчого судді були достатні підстави вважати, що вищевказане майно може відповідати критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_9 для можливого використання як доказів у кримінальному провадженні №0000188 від 12 06 2025 року.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, особою, яка є власником майна не надано та колегією суддів не встановлено.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів, як це передбачено п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Як регламентовано статтею 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, а згідно з ч.2, 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч.2, 3 ст.170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів наголошує, що вказаний захід є тимчасовим, а тому у подальшому його власник чи володілець має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно з положеннями ст.174 КПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком слідчого судді, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи сторони захисту щодо того, що вилучене майно належить ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження у поясненнях та матеріалах справи, а вилучені речі мають істотне значення для досудового розслідування даного кримінального провадження, з урахуванням правової підстави для арешту майна - з метою забезпечення його збереження, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними аргументи сторони захисту про те, що клопотання прокурора слід визнати необґрунтованим, бо воно базується лише на припущеннях, і що його задоволення призведе до невиправданого та непропорційного втручання у право особи на мирне володіння майном, зважаючи на наступне.

Матеріали клопотання прокурора містять достатній обсяг фактичних даних, підтверджених належними та допустимими доказами.

Зазначене майно, відповідно до обставин провадження, може бути речовим доказом, використовувалося або призначалося для вчинення кримінального правопорушення, або набуте внаслідок його вчинення, а тому підлягає арешту з метою запобігання його можливому прихованню, знищенню, пошкодженню чи відчуженню.

Ухвалюючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 170 КПК України, врахувавши принцип пропорційності, необхідності та допустимості втручання у право власності. Втручання у право особи на мирне володіння майном є виправданим та співмірним із легітимною метою забезпечення ефективного досудового розслідування.

Відтак, підстав для скасування ухвали слідчого судді або визнання клопотання прокурора необґрунтованим апеляційний суд не вбачає.

Колегія суддів констатує, що всі інші доводи апеляційної скарги також не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на зазначене апелянтом майно, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях з ігноруванням об`єктивних відомостей.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги власника майна стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 170-175, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 06 2025 року про задоволення клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000188 від 12 06 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, про арешт майна, докладно переліченого в ухвалі слідчого судді, шляхом встановлення заборони на його відчуження, розпорядження та користування ним, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника власника майна, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4