Справа № 274/4802/25 Провадження № 1-кп/0274/775/25
УХВАЛА

29.08.2025 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

у складі колегії суддів: головуючий - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (дистанційно),

представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 (дистанційно),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2025 за № 0000374 щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 22.07.2025 з Житомирського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Бердичівської окружної прокуратури, щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою від 24.07.2025 у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Запобіжний захід до обвинуваченого застосовано у вигляді тримання під вартою до 07.09.2025.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, розгляд кримінального провадження проводити у відкритому судовому засіданні колегіально судом у складі трьох суддів, в судове засідання викликати прокурора, потерпілих, їх представника, обвинуваченого та його захисників. Також прокурор підтримала подане нею до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 , думку якого підтримав захисник ОСОБА_7 , у підготовчому судовому засіданні вважав за можливе призначити судовий розгляд в кримінальному провадженні за участю осіб, вказаних прокурором, а також заявив клопотання про призначення щодо обвинуваченого судово-психіатричної експертизи.

Проти задоволення клопотання прокурора сторона захисту заперечила, при цьому захисник ОСОБА_7 на обґрунтування своїх заперечень вказав, що ризики, які слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу на цей час є не актуальними, на досудовому слідстві уже були допитані свідки, наміру впливати на їх показання у обвинуваченого немає, його стан здоров`я погіршився, судимості його погашені, а тому посилання прокурора на притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності є безпідставним, як і на те, що він притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, оскільки жодних рішень на підтвердження цього прокурором не подано. З цих підстав захисник просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт за місцем його реєстрації.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні погодився з позицією своїх захисників. Обвинуваченому судом роз`яснено положення ст. 384 та ч. 10 ст. 615 КПК України щодо права на суд присяжних.

Потерпілі та їх представник у підготовчому судовому засіданні не заперечили проти призначення судового розгляду та проведення судово-психіатричної експертизи обвинуваченого, підтримали клопотання прокурора щодо запобіжного заходу.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому судово-психіатричної експертизи прокурор поклалася на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та інші матеріали кримінального провадження, доходить такого висновку.

Кримінальне провадження підсудне Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, а також зупинення провадження, немає.

На виконання вимог ст. 293 КПК України копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування були вручені прокурором захисникові. Обвинувачений від отримання копій вказаних документів відмовився, зокрема й у підготовчому судовому засіданні. На думку суду, обов`язок прокурора по врученню копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування кореспондується з правом підозрюваного прийняти зазначені документи. При цьому, ухилення підозрюваного від реалізації такого права не свідчить про порушення прокурором свого обов`язку, а є лише свідченням того, що підозрюваний скористався своїм правом на власний розсуд.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при затвердженні обвинувального акта прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору немає.

З вказаних мотивів суд доходить висновку про необхідність призначення судового розгляду у кримінальному провадженні колегіально судом у складі трьох суддів.

З врахуванням санкції ч. 2 ст. 115 КК України та вимог ч. 2 ст. 314-1 КПК України, відсутні підстави для складення щодо обвинуваченого досудової доповіді.

Окрім того, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, дослідивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

Прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави, оскільки ризики, що слугували підставою для обрання та продовження такого запобіжного заходу, на думку прокурора, не зменшились та продовжують існувати надалі. На обґрунтування ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором зазначено, що обвинувачений, усвідомлюючи можливість бути засудженим до суворого покарання за вчинення насильницького особливо тяжкого злочину, може переховуватися від суду, а оскільки йому відоме місце проживання свідків, які є його сусідами, він може незаконно впливати на них. Окрім того, існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, адже він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти близької особи та раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного тяжкого злочину.

Судом встановлено, що 14.04.2025 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 15.04.2025 слідчим суддею Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє 10.07.2025 ухвалою слідчого судді цього ж суду до 07.09.2025 включно, без визначення застави.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 10.07.2025, наявність обґрунтованої підозри скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України перевірялася слідчими суддями при застосуванні запобіжного заходу та його продовженні. 03.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри. Обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 скерований до суду за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України. При продовженні запобіжного заходу слідчим суддею було враховано, що ризики у виді можливого переховування підозрюваного (обвинуваченого) від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення були доведені та перевірені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 . Окрім того, слідчий суддя визнав безпідставними посилання захисника на те, що під час обрання запобіжного заходу не було враховано характеризуючі дані ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується позитивно, має 2 групу інвалідності, перебуваючи в СІЗО його стан здоров`я погіршився, він потребує лікування. Надаючи оцінку твердженням захисника про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого та необхідність його лікування в медичних закладах за межами установи СІЗО, слідчий суддя зазначив, що вони об`єктивно нічим не підтверджується, оскільки в долучених стороною захисту консультаційному висновку спеціаліста від 05.06.2025 та діагностичному звіті від 05.06.2025 зазначені лише встановлені діагнози обвинуваченого, але не вказано про неможливість утримувати його в умовах слідчого ізолятора. За результатами розгляду клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що ризики зазначені прокурором не зменшились та не перестали існувати, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, про який просила сторона захисту, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому продовження строку тримання під вартою є виправданим.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що обставини, враховані слідчим суддею при обрані та продовженні запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , в тому числі його вік та стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан, не змінилися, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині. Встановлені ризики є дійсними та триваючими.

На теперішній час ОСОБА_6 продовжує обвинувачуватися у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, тому не виключається можливість його переховування від суду, оскільки він усвідомлює можливість засудження на тривалий строк. Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча й вважається таким, що не має судимості, є непрацевлаштованим, наявність у нього офіційних джерел доходів та утриманців не підтверджено. А тому, існує ймовірність вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Надаючи оцінку можливості обвинуваченого протиправно впливати на свідків, які є його сусідами, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні насильницького злочину проти життя людини, задля уникнення кримінального покарання може вдатися до відповідних дій, тобто зберігається ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тож, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та міри покарання, що йому загрожує у випадку доведеності його вини, зважаючи на його особу, суд вважає доведеною наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Під поняттям ризик слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії зі сторони обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, ризик втечі варто оцінювати у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При цьому, суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу на цей час неможливе. Тривалість застосованого запобіжного заходу, з урахуванням його виду у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на теперішній час не виходить за межі розумного строку.

Суд вважає, що стороною захисту не доведено зменшення рівня заявлених прокурором ризиків, як і не доведено того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, в т.ч. домашнього арешту, гарантуватиме належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігатиме існуючим ризикам. Обставини, на які посилався захисник, зокрема щодо допиту на досудовому слідстві свідків, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Окрім того, надані стороною захисту документи не підтверджують неможливості утримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я чи неможливості проходження ним за необхідності лікування в закладах охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що судовий розгляд в кримінальному провадженні лише розпочинається, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, та позбавляє можливості переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за доцільне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, беручи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні насильницького злочину проти життя людини, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави.

Окрім того, вирішуючи питання про доцільність призначення судово-психіатричної експертизи, дослідивши клопотання сторони захисту та матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

На обґрунтування клопотання про призначення обвинуваченому судово-психіатричної експертизи захисником зазначено, що згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 186-2025 від 29.04.2025 ОСОБА_6 в період вчинення інкримінованого злочину виявляв клінічні ознаки органічного розладу особистості змішаного генезису (посттравматичного, інтоксикаційного) за експлозивно-застрягаючим типом, в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. На теперішній час стан психічного здоров`я ОСОБА_6 , на думку сторони захисту, значно погіршився, в результаті чого 05.06.2025 ОСОБА_6 пройшов комплексне обстеження в КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського», за результатами якого надано консультативний висновок спеціаліста від 05.06.2025, в якому зазначено ряд діагнозів. 07.08.2025 ОСОБА_6 повторно був оглянутий лікарем неврологом, в консультативному висновку якого зазначені такі діагнози: ЗПМК, нижній парапарез, вестибуло-атактичний синдром, порушення мовлення, симптоматична епілепсія з поліморфними нападами. На думку сторони захисту, зазначені діагнози не були відомі на час проведення судово-психіатричної експертизи, але могли вплинути на її результат та висновок експерта.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Частинами першою та другою статті 332 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, зокрема, якщо під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України підставою для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного є наявність відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 509 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: 1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; 2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо). У разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час судового провадження - ухвалою суду.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, відповідно до якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Організаційні засади проведення судово-психіатричної експертизи визначені Порядком проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.05.2018 № 865, відповідно до п. 10 якого предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу, який визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судово-психіатрична експертиза обов`язково призначається для визначення психічного стану обвинуваченого за наявності у справі даних, які викликають сумнів щодо його осудності.

Враховуючи вищенаведене та доводи сторони захисту про необхідність встановлення психічного стану обвинуваченого, в тому числі наявності у нього психічних розладів чи психічної хвороби, для визначення стану його осудності, суд вважає за доцільне клопотання захисника обвинуваченого задовольнити та призначити у кримінальному провадженні амбулаторну судово-психіатричну експертизу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 178, 183, 199, 242, 314-316, 332, 372, 509 КПК України, суд

у х в а л и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Судовий розгляд провести судом колегіально у складі трьох суддів у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (м. Бердичів, вул. Житомирська, 30-А) о 12 год. 00 хв. 05.09.2025.

Викликати в судове засідання прокурора, потерпілих, представника потерпілих, обвинуваченого та його захисників.

Клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб до 27 жовтня 2025 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт - відмовити.

Клопотання сторони захисту про призначення судово-психіатричної експертизи щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Призначити у кримінальному провадженні амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Житомирської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (12440, Житомирський район, с. Зарічани, Шосе Бердичівське, 3).

На вирішення експертам поставити такі питання:

1) чи хворіє на теперішній час ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яким психічним захворюванням, якщо так - яким саме?

2) чи може ОСОБА_6 усвідомлювати свої дії та керувати ними на теперішній час?

3) чи страждав ОСОБА_6 в період вчинення інкримінованого йому злочину будь-яким психічним захворюванням?

4) чи усвідомлював ОСОБА_6 на період вчинення інкримінованого йому злочину свої дії та чи міг ними керувати?

5) якщо ОСОБА_6 хворіє психічною хворобою на теперішній час, чи потребує він застосування примусових заходів медичного характеру?

Для дослідження експертам надати копію матеріалів кримінального провадження.

Експертів попередити про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№ 8)".

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий: суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3