Єдиний унікальний номер 317/2052/25
Номер провадження 1-в/317/77/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації БВК № 99 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, який до арешту не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

по даній справі засуджений: 16.06.2015 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за п. 1, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислювати з часу його фактичного затримання з 02.09.2014. До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишити без змін у виді тримання під вартою. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 02.03.2016 у строк відбування покарання зараховано час попереднього ув`язнення під вартою з 02.09.2014 по 02.11.2015 включно, виходячи із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, згідно ст. 72 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, яке мотивоване тим, що засуджений, на його думку, став на шлях перевиховання, крім того має 15 заохочень.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Представник адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Суд, вивчивши особову справу засудженого, вислухавши думку представника ДУ «БВК (№ 99)», засудженого ОСОБА_5 та його представника, а також прокурора, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Судом досліджені характеризуючи матеріали на засудженого, висновок щодо ступеня виправлення засудженого та особова справа.

Так, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04.09.2014. Під час тримання у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» допустив порушення встановленого порядку тримання, за що має два стягнення, які погашені, заохочень не мав.

У ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» відбуває покарання з 13.11.2015. За період відбування покарання має дванадцять стягнень, які зняті, погашені чи скасовані, а також п`ятнадцять заохочень за виконання покладених обов`язків. На профілактичному обліку не перебуває.

Працевлаштований різноробочим на дільниці «Поліетилену», залучається у разі необхідності та за наявності замовлення на виготовлення відповідної продукції.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно, приймає участь у життєдіяльності відділення.

Підтримує стосунки із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості спрямованості. Спілкується з мамою та сестрою. Відносин з прокримінально налаштованими особами за межами установи не підтримує.

У 2016 році закінчив ДНЗ «Біленьківський навчальний центр № 99», здобув професію «Стропальник».

Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій до засуджених участі не приймає.

Заборгованості за виконавчими листами не має.

Відповідно до Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів IІ - VI): засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки набрав менше 64 балів, а саме 63 бали.

Вказане передбачено Методикою визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 19 січня 2023 року № 294/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 19 січня 2023 року за № 117/39173.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_5 має 14 стягнень, серед яких попередження, догани, суворі догани, дізо 14 і 15 діб, які наразі зняті, погашені чи скасовані, та 15 заохочень правами начальника установи у вигляді зняття раніше накладених стягнень та подяки.

Суд враховує, що засуджений ОСОБА_5 працює на виробництві колонії лише з квітня 2024 року по квітень 2025 року, хоча відбуває покарання у колонії з 13.11.2015 та, відповідно до копії медичної довідки, яка міститься в матеріалах справи, є працездатним без обмежень.

Так, суд констатує, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Наразі суд вважає, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на засудженого ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 153, 154 КВК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 336, 369-372, 376, 392-393, 395, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1