Справа № 159/140/24
Провадження № 1-кп/159/121/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковель кримінальне провадження №0000058 від 25 листопада 2022 року за обвинуваченнямОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель Волинської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , не судимий в силу ст.89 КК України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

13 червня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідності до указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_4 призвано на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2022 № 6 солдата ОСОБА_4 з 13.06.2022 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та визнано таким, що з 14.06.2022 приступив до виконання службових обов`язків за посадою гранатометник 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.

ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), о 19.30 год. 17.09.2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . У період часу з 17.09.2022 року до 07.12.2023 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд.

07.12.2023 року ОСОБА_4 самостійно прибув до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові припинивши вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 під час проходження військової служби за мобілізацією у Збройних Силах України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), в порушення вимог ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, о 19.30 год. 17.09.2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та в період часу з 17.09.2022 року до 07.12.2023 року був відсутній на службі без поважних причин і не виконував службові обов`язки в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України при вищевказаних обставинах визнав та показав, що дійсно будучи військовослужбовцем в вересні 2022 року залишив військову частину, в скоєному кається, просить суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в зв`язку з тим, що фактичні обставини ніким не оспорюються, учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом визнано недоцільним дослідження доказів в кримінальному провадженні та роз`яснено учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд вважає, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в встановленому судом обсягу доведена повністю.

Скоєне ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість скоєного злочину, а саме скоєння тяжкого злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу обвинуваченого, яка вважається таким, що не судимий, за місцем військової служби характеризується негативно, не працює.

В якості обставини, яка пом`якшує ОСОБА_4 покарання, суд визнає щире каяття.

З урахуванням викладеного, враховуючі ступень тяжкості злочину, а саме скоєння тяжкого злочину, особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки покарання, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів можливим без ізоляції від суспільства та відповідно до ст.75 КК України без відбуття покарання з іспитовим строком.

Суд вважає можливим при призначенні покарання застосувати ст.75 КК України, а саме звільнення від покарання з іспитовим строком, враховуючи що на час вчинення злочину ОСОБА_4 . Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13.12.2022 року, яким встановлені обмеження в застосуванні ст.75 КК України, не набрав чинності, а тому застосовується зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі відповідно до ст.5 КК України.

Керуючись ст.ст.368-376 КПК України,

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та на підставі вказаного закону призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання звільнити з випробувальним строком на один рік, якщо ОСОБА_4 , не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; 3) не виїжджати за межі України без узгодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті.

Суддя:ОСОБА_1