ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/859/25 Справа № 210/2017/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчої судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року про продовження застосування у рамках кримінального провадження № 0000108 від 27.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, до підозрюваної

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Хмельницькій області, Новоушицького району с. Вільховець, громадянка України, раніше не судима, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 05 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави,

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчої судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 , поданого в кримінальному провадженні, внесеному 27.01.2024 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000108, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено підозрюваній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 05 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчої судді від 07.04.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 . Обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 та покласти на неї наступні обов`язки: здати закордонний паспорт на зберігання в орган Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд до України; покласти на підозрювану обов`язок утриматись від спілкування зі свідками, експертами у справі; прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом; не відлучались з м. Кривого Рогу без дозволу слідчого, прокурора або суду.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що підозрювана перебуває під вартою вже тривалий час 6 місяців. Втретє застосовуючи відносно підозрюваної найсуворіший запобіжний захід, слідча суддя щоразу посилався на наявність одних і тих же ризиків, інтенсивність яких очевидно зменшилась з урахуванням строку досудового розслідування.

Звертає увагу, що слідча суддя не в повному обсязі врахувала дані про особу підозрюваної, а саме: вона є раніше не судимою та не має повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень; є особою молодого віку 21 рік; має постійне місце проживання та реєстрації; проживає в м. Кривий Ріг понад 15 років не змінюючи місця проживання; навчалась у м. Кривий Ріг, отримала повну загальну середню освіту та базову вищу освіту у ступені «молодший спеціаліст», за місцем навчання характеризується позитивно.

Наголошує, що стороною обвинувачення не наданого жодного вмотивованого доказу в підтвердження наявності ризиків у кримінальному провадженні.

Вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання підозрюваної.

Зазначає, що підозрювана ОСОБА_8 вживає заходів для пошуку законного джерела доходу та звернулась до ТОВ «Економзвітформ», і її кандидатуру було погоджено на посаду економіста, з метою працевлаштування запропоновано подати заяву про прийняття на роботу.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просив його апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , ухвалу слідчої судді суду 1-ї інстанції просив залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Висновки суду:

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчої судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчою суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Висновки слідчої судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру, стороною захисту не оскаржуються, та є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, яким слідчий суддя надав належну та повну оцінку в оскаржуваній ухвалі.

Безпідставними є доводи сторони захисту щодо відсутності наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони були встановлені слідчою суддею в оскаржуваному рішенні, в якому надано належне та повне обґрунтування їх існування, що підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого.

Так, слідча суддя обґрунтовано врахувала, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція відповідних частин норм закону, який передбачає кримінальну відповідальність за ці діяння, відносить інкримінований злочин до особливо тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а стороною обвинувачення доведено, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та підозрюваних, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик втечі оцінюється у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності. Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя обґрунтовано вважав такі дії цілком вірогідними. Даний ризик підтверджується суворістю можливого покарання, мінімальна межа якого становить п`ять років (ч. 2 ст. 255 КК України) та дев`ять років (ч. 3 ст. 307 КК України), у сукупності з тим, що ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, не проживає за місцем реєстрації, постійно змінює місця мешкання та транспортні засоби, систематично покидає межі міста Кривого Рогу та Дніпропетровської області, що свідчить про можливе виникнення у підозрюваної бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Також достатньо обґрунтованим є ризик незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) у цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що в складі злочинної організації, яка мала свою ієрархію, діючи за вказівками організатора, виконувала фактично роль "старшої" та організовувала розподіл обов`язків щодо збуту між "збувальниками" та контролювала надходження коштів, тощо. Тобто, не виключається, що ОСОБА_8 , враховуючи відведену їй роль у злочинній діяльності, користувалася авторитетом серед осіб, які на регулярній основі придбавали психотропні речовини. Достовірно знаючи анкетні дані, а також місце мешкання свідків, які надали викривальні показання відносно ОСОБА_8 , вона зможе прямо або опосередковано із використанням інших осіб здійснювати моральний або фізичний вплив на свідків з метою зміни останніми показань та недопущення викриття ОСОБА_8 у вчиненні злочинів. Окрім того, ОСОБА_8 зможе здійснювати незаконний вплив на інших підозрюваних, які є членами злочинної організації, з метою узгодження з останнім показань та введення в оману сторону обвинувачення та суд щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваною (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, пов`язаного із незаконним обігом психотропних речовин конспіративним шляхом, ретельно маскуючи свою незаконну діяльність, вона може продовжити незаконну діяльність з метою отримання грошових коштів на існування, що підтверджується дослідженим протоколом про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій.

Крім того встановлено, що ОСОБА_8 неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, зокрема за ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Через недоведеність стороною обвинувачення під час розгляду клопотання слідчою суддею обґрунтовано не враховано ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Судом надано обґрунтований висновок щодо неможливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Так, до підозрюваної не може бути застосовано домашній арешт, так як ОСОБА_8 ніде не працює, в зв`язку з чим не має стабільного доходу, тривалий час скоювала особливо тяжкі злочині у складі злочинної організації, знаходячись під домашнім арештом може продовжити свою злочинну діяльність, в зв`язку з чим підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків. Доводи апеляційної скарги, що підозрювана пройшла співбесіду та в разі зміни їй запобіжного заходу на домашній арешт матиме місце роботи колегія суддів не вважає слушними, оскільки наявність вказаних вище ризиків унеможливлюють обрання запобіжного заходу, не пова`язаного із триманням під вартою.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваної у зв`язку із відсутності письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.

Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваної на волі не сприятиме виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків.

Отже, слідча суддя, з урахуванням вищенаведеного обґрунтовано дійшла висновку, що наявність встановлених під час судового засідання ризиків свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтування наявності ризів як в клопотанні слідчого, так і в оскарженій ухвалі слідчої судді є необґрунтованими та спростовуються дослідженими матеріалами кримінального провадження, яким слідчий суддя дав належну та повну оцінку.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі. Тому протилежні доводи сторони захисту апеляційна інстанція вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильними висновки слідчої судді про те, що застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваної неможливо, оскільки вказані запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану, обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованості не визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів вважає їх неприйнятними з огляду на наступне:

За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Слідчою суддею, виходячи з дискреційних повноважень, передбачених ст. 183 КПК, не застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з наведенням в оскарженій ухвалі відповідних мотивів. Обґрунтованих доводів на спростування вказаних мотивів слідчого судді захисник в своїй апеляційній скарзі не зазначив.

Безпідставними є твердження захисника в апеляційній скарзі щодо неврахування слідчою суддею відомостей щодо особи підозрюваної ОСОБА_8 , оскільки саме ці обставини стали підставою для застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте підозра ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого злочину в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Ураховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, оскільки прокурор довів наявність ризику переховування від суду з урахуванням тяжкості покарання за інкриміновані злочини, які не зменшилися, та у сукупності з іншими встановленими обставинами колегія суддів вважає, що вказане виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність на даний час фактів втечі підозрюваної, не свідчить про неможливість вчинення нею цих дій в подальшому. Фактично, належна процесуальна поведінка підозрюваної та відсутність спроб реалізації ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, зумовлені не її високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Підстав, які б виключали можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу тримання під вартою не вбачається, доказів на підтвердження неможливості на даний час перебування ОСОБА_8 під вартою, суду не надано.

Тривалість перебування ОСОБА_8 під вартою протягом 6 місяців в даному випадку не спростовує необхідність продовження обраного запобіжного заходу, а викликана складністю кримінального провадження, зібранням великого обсягу доказів, що належить встановити під час досудового розслідування, та саме по собі не утворює підстав для звільнення з-під варти, та не свідчить про неможливість подальшого застосування даного виду запобіжного заходу.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги факти того, що підозрювана раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрації, яке понад 15 років не змінювала, наявність повної загальної середньої освіти та базової вищої освіти, позитивні характеристики за місцем навчання, адже вони не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підґрунтям для застосування та продовження саме такого запобіжного заходу ОСОБА_8 . Крім того, вказані обставини не стали запобіжником вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_8 .

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, застосований слідчою суддею запобіжний захід стосовно підозрюваної ОСОБА_8 відповідає вимогам статей 177, 178, 194 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника підозрюваної слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчої судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року про продовження підозрюваній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 05 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави, у рамках кримінального провадження №0000108 від 27.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4