ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1836/25 Справа № 204/2894/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2025 року про відмову в задоволенні заяви представника Дніпровської філії Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги Державної установи Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

особи, щодо якої застосовані примусові

заходи медичного характеру ОСОБА_5

лікаря ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви представника Дніпровської філії Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги Державної установи Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідно до висновку лікарів-психіатрів № 306 від 13 березня 2025 року, неможливо встановити з якого часу у пацієнта відбулося покращення в психічному стані та коли зникла психопродуктивна психосимптоматика, емоційні порушення, з якого стану поведінка стала спокійною та упорядкованою, прийшло усвідомлення протиправності скоєного діяння, сформувались настанови на подальше лікування.

Також судом було встановлено, що відсутність затвердженого плану реабілітаційних заходів та підтвердження його виконання, є порушенням вимог Наказу № 992 від 31 серпня 2017 року Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру..., що вказує на невідповідність висновку комісії лікарів-психіатрів в цілому вимогам нормативних актів та передчасність висновків про можливість зміни примусових заходів медичного характеру.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити заяву про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтовування зазначає, що суд жодним чином не викладає підстав не взяття ним до уваги доводів висновку лікарів-психіатрів саме в частині необхідності зміни примусових заходів медичного характеру.

Вказує, що психічний стан ОСОБА_5 залишається стабільним, емоційних порушень не спостерігається, поведінка мала стабільний характер, сформоване формально вірне відношення до свого психічного стану, усвідомлює протиправність свого діяння, згідно результату оцінки ризику насильства, даний ризик низький, що свідчить про усунення значної суспільної небезпеки для пацієнта.

Вищезазначений висновок, за ствердженнями захисника, обґрунтовується тим, що виконуються заходи медичної, психологічної, соціальної побутової реабілітації, з урахуванням психічного стану і реабілітаційного потенціалу пацієнта.

Заслухавши особу, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_5 та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, яка вважала за необхідне відмовити в задоволенні апеляції та залишити ухвалу суду без змін, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, з яких вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

За вимогами ч. 3 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви представника Дніпровської філії Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги Державної установи Інститут судової психіатрії МОЗ України про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

Вказаний висновок суду є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд прийняв зазначене рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує необхідність зміни застосованих до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Так, з висновку комісії лікарів-психіатрів № 306 від 13 березня 2025 року слідує, що з серпня 2024 року, тобто з моменту госпіталізації ОСОБА_5 , клінічна картина захворювання була зумовлена наявними емоційно-вольовими та поведінковими розладами у вигляді нестриманості, дратівливості, конфліктності, ворожості до оточуючих поряд з завищеною самооцінкою, брехливістю, егоцентричністю, нездатністю до емпатії, емоційною сплощеністю, відсутністю морально-етичних цінностей, соціально-прийнятних настанов.

В той же час, станом на 13 березня 2025 року, комісія лікарів-психіатрів вважає, що на фоні прийому медикаментозної терапії у поєднанні з реабілітаційними заходами психічний стан пацієнта залишається стабільним, психопродуктивної симптоматики не відмічалось, емоційних порушень не спостерігалось, поведінка мала спокійний, упорядкований характер. Сформоване формально вірне відношення до свого психічного стану, напрацьовані позитивні соціально-терапевтичні настанови на майбутнє. Усвідомлює протиправність скоєного діяння.

Тобто, даний висновок містить суперечливі відомості щодо дійсного стану здоров`я ОСОБА_5 , оскільки на протязі семи місяців, з моменту його госпіталізації і до моменту складання висновку, згідно цього ж висновку, стан його здоров`я докорінно змінився, що на дамку лікарів свідчить про усунення значної суспільної небезпеки пацієнта для оточуючих.

Однак, на підтвердження позитивних змін в психічному стані ОСОБА_5 у висновку не зазначено, на протязі якого часу такі зміни відбуваються та чи є цей проміжок достатнім для обґрунтованого висновку про можливість зміни примусових заходів медичного характеру на більш м`який.

В судовому засіданні апеляційного суду лікар ОСОБА_9 також підтвердила, що висновок лікарів-психіатрів дійсно не містить інформації щодо тривалості часу, з якого відбуваються позитивні зміни в психічному стані ОСОБА_5 та при цьому, з професійної точки зору не змогла визначити та зазначити тривалість таких змін в поведінці ОСОБА_5 .

Таким чином, у зв`язку з не встановленням строку, на протязі якого відбуваються позитивні зміни в психічному стані ОСОБА_5 , висновок про усунення суспільної небезпеки останнього для оточуючих є передчасним, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 із посиленого нагляду на звичайний.

Щодо зауважень захисника на безпідставне посилання суду на порушення медичною установою вимог Наказу № 992 від 31 серпня 2017 року Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, щодо відсутності спеціальної індивідуальної програми медичної, соціальної та психологічної реабілітації, то дана обставина в даному конкретному не є вирішальною для відмови в задоволенні заяви, з огляду на встановлені вище обставини та вимоги кримінального-процесуального законодавства.

За наведених обставин, відсутні підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника та доводів наведених ним в судовому засіданні, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2025 року про відмову в задоволенні заяви представника Дніпровської філії Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги Державної установи Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4