Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/999/22
Провадження № 1-кс/279/1174/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м.Коростень

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомриській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, погодженого прокурором Коростенської окружної прокуратури у кримінальному провадженні №0000099 від 13.02.2022, за ст.348, ч.І ст.347 та ч.2 ст.345 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

28 серпня 2025 року старший слідчий СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень за ст.348, ч.І ст.347 та ч.2 ст.345 КК України.

В обґрунтування клопотання вказує, що 13.02.2022 близько о 00 год. 52 хв. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а саме автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з НОМЕР_1 , рухався по автомобільній дорозі сполученням Київ-Ковель. У цей час неподалік АЗС «Фактор», що в м. Коростені, вул. С. Кемського, 162, автомобіль ОСОБА_5 було зупинено працівниками поліції УНІЇ в Житомирській області, а саме поліцейським взводу № 2 роти № 4 УПП в Житомирській області рядовою поліції ОСОБА_9 та поліцейським взводу № 1 роти № 4 УШІ в Житомирській області сержантом поліції ОСОБА_10 за порушення водієм Правил дорожнього руху, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП. У ході спілкування з ОСОБА_5 було виявлено, що останній керує транспортним засобом в ставні алкогольного сп`яніння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, після чого працівники поліції почали складати на останнього адміністративні матеріали. В той час ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність притягнення до адміністративної відповідальності, замкнувся у власному автомобілі та, маючи на меті уникнути відповідальності, різко поїхав на власному автомобілі в напрямку м. Ковель, та під час руху пошкодив службовий автомобіль працівників УШІ в Житомирській області марки «СКС» моделі «МОП-04МП», д.н.з. НОМЕР_2 .

Працівники поліції УПП в Житомирській області з метою припинення протиправних дій повідомили сусідні наряди патрульної поліції та почали наздоганяти ОСОБА_11 , який рухався на власному транспортному засобі, та на 197 кілометрі автомобільної дороги Київ-Ковель неподалік населеного пункту с. Дивлин Коростенського р-н., заблокували його службовими автомобілями на узбіччі дороги. У цей час зі службового автомобіля вийшов інспектор взводу № 2 роти № 4 УПП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , який під час виконання своїх службового обовязків намагався припинити неправомірні дії ОСОБА_5 , але останній будучи достовірно обізнаним про те, що перед ним перебуває працівник поліції, на ґрунті наявних неприязних відносин до працівників поліції у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків та уникнення адміністративної відповідальності, переслідуючи мету умисного, противоправного заподіяння смерті працівнику правоохоронного органу, у зв`язку із виконанням останнім службових обов`язків, не виходячи з власного автомобіля, різко почав набирати швидкість та їхати на вище зазначеному транспортному засобі в бік працівника УПП в Житомирській області ОСОБА_12 , щоб здійснити на нього наїзд, тим самим умисно протиправно позбавити його життя. Однак з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , його умисел не було доведено до кінця, оскільки ОСОБА_12 , розуміючи реальну небезпеку для свого життя, різко відійшов в бік, та автомобіль під керуванням ОСОБА_5 пройшов повз нього, запобігши несприятливим наслідкам у виді смерті поліцейського. Тим самим ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні замаху на вбивство працівника правоохоронного органу.

По даному факту 13 лютого 2022 року слідчим слідчого відділення Коростенського РУП ГУНП України в Житомирській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 за ознаками злочину, передбаченого ст.348 КК України.

13.02.2021 року о 08 год 45 хв у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

13.02.2021 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 348 КК України та згодом за ч.1 ст.347 та ч.2 ст.345 КК України.

Таким чином ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 348 КК України, ч.1 ст.347, ч.2 ст.345 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

У ході досудового розслідування для об`єктивного розслідування в розумні строки виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,2,З,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи раніше визначеному складу суду від 28.08.2025 року розгляд клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 та призначено на 15:10 годин 29.08.2025, яке за клопотанням сторони захисту відкладено на 08:40 годин 02.09.2025 року.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити, вказавши, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі. Знаючи про тяжкість покарання, що може йому загрожувати, підозрюваний може переховуватися від досудового розслідування та суду, докази підтвердження цьому є неявка на виклики слідчого, відмова від отримання повісток, що підтверджується відеозаписом та долученими письмовими матеріалами. Також зазначили, що ОСОБА_5 вводив в оману слідчого, стверджуючи, що проходить службу в ЗСУ як мобілізований, що стало підставою для зупинення досудового розслідування, однак наразі така інформація не підтвердилася, що свідчить про намагання уникнути відповідальності. Також вказали, що судом, а також слідчим не були допитані усі свідки в даному кримінальному провадженні, тому є ризик незаконного впливу на них з боку підозрюваного. ОСОБА_5 може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема не з`являтися для проведення слідчих дій.

Захисник ОСОБА_6 , не заперечуючи обгрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, заперечив щодо задоволення клопотання про обрання цілодобового домашнього арешту, вказавши, що наразі ОСОБА_5 перебуває на військовій службі, що підтверджується документами, які просив долучити до матеріалів клопотання. Зазначив, що обрання такого запобіжного заходу перешкоджатиме виконанню військових обов`язків.

Підозрюваний визнав свою причетність до інкримінованого правопорушення, а також вручення йому копії клопотання, однак заперечував щодо застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки він проходить військову службу водієм, має виїзди по службі, іноді по дві доби виконує завдання, не буваючи вдома.

Дослідивши клопотання, надані до нього документи, та додатково подані слідчим та захисником документи на підтвердження вказаних відомостей, з урахуванням думки слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжних заходів згідно ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не обов`язково повинні бути такими ж переконливими, як ті, що вимагаються для обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для обрання щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, долученими до клопотання, показаннями потерпілого, свідків, підозрюваного, зафіксованих протоколами допитів, а також протоколами огляду предметів, висновками експертів, які узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про наявність достатнього рівня підозри у вчиненні особою інкримінованих правопорушень для вжиття запобіжних заходів забезпечення кримінального провадження.

Втім стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий та прокурор посилаються на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність.

Зокрема, щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких, а саме за ст.348 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачає довічне позбавлення волі. На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»). Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Так, дослідженими в судовому засіданні та в нарадчій кімнаті доказами підтверджується той факт, що підозрюваний відмовлявся від отримання повісток про виклик до Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, не з`являвся до органу досудового розслідування для участі у слідчих діях, чим перешкоджав кримінальному провадженню. На підставі ухвали слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27.08.2025 року (справа № 279/999/22) до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано привід до слідчого на 14:00 годин 28.08.2025, виконання якого було доручено оперативним працівникам Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області. Згідно з рапортами за результатами опрацювання встановлено, що ОСОБА_5 за місцем свого проживання відсутній, відомості про його місцезнаходження невідомі. Переглядом відеозапису вручення повістки підозрюваному 07.08.2025 року (починаючи з 0:00:41 хв запису) підтверджується, що він ухиляється від її отримання, намагається уникнути спілкування з поліцейськими, що свідчить про свідоме нехтування особою процесуальними обов`язками підозрюваного, передбаченими ч.7 ст.42 КПК України. Отже, ризики, встановлені п.1,4 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеним слідчим та прокурором.

Також слідчий суддя вважає ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків, потерпілого має високий ступінь імовірності, оскільки слідчі та розшукові дії не закінчені, потерпілий та свідки, не допитані судом. За повідомленням слідчого свідок гр. ОСОБА_13 , який є родичем підозрюваного, не допитаний слідчим, отже, є ризик незаконного впливу на нього, з метою викривлення його показань, та, як наслідок, недосягнення завдань кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що ризики, передбачені п.2,5 ч.1 ст.177 КПК України, з посиланням на те, що ОСОБА_5 зловживає алкогольними напоями та має схильність до вчинення кримінальних правопорушень у стані сп`яніння не доведені слідчим та прокурором.

При вирішенні питання щодо обрання виду запобіжного заходу слідчим суддею також враховується стан здоров`я підозрюваного, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має статус ветерана війни, учасника бойових дій та особи з інвалідністю 3 групи у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Вітчизни, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до ч.1,2,6 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно поданих органом досудового розслідування матеріалів кримінальне провадження № 0000099 зупинялося на час призову ОСОБА_5 до Збройних Сил України та постановою старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 29.08.2025 року було відновлено.

Слідчий суддя відхиляє доводи захисника про неможливість застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту з тих підстав, що ОСОБА_5 наразі як мобілізований до лав ЗСУ вимушений виконувати обов`язки військовослужбовця та періодично відлучатися за місцем проживання, оскільки такі аргументи не знайшли підтвердження відповідними доказами, більше того, спростовуються листами ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.08.2025 № 4/3923, ІНФОРМАЦІЯ_2 № 7754 від 19.06.2025 про те, що ОСОБА_5 перебуває на обліку військовозобов`язаних; рапортом про опитування свідка в режимі телефонної конференції ОСОБА_14 про те, що він як т.в.о. начальника штабу військової частини НОМЕР_3 у серпні 2025 року довідку про проходження військової служби № 1/182 від серпня 2025 року ОСОБА_5 не підписував, та що ВЧ НОМЕР_3 наразі не існує, вказаний підрозділ був ліквідований у 2014-2015 р.р, а також долученими захисником копій рекомендаційного листа ВЧ НОМЕР_4 № 1363 від 01.09.2025 щодо можливості відбору ОСОБА_5 для призову за військову службу за мобілізацією, направленням на ВЛК № 4750644 від 01.09.2025 для визначення придатності до військової служби, а також медичними документами про стан здоров`я підозрюваного.

Враховуючи викладене, слідчий суддя бере до уваги, що злочини, в яких підозрюється ОСОБА_5 , становлять особливу суспільну небезпеку і застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, будуть недостатніми для запобігання зазначеним вище ризикам, так як виходячи зі змісту ст.179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі вчиняти протиправні дії.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 181,193, 194,196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомриській області ОСОБА_15 , погодженого прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_5 цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, на визначений ним час для проведення слідчих дій;

- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Зобов`язати Коростенський РУП ГУНП в Житомирській області поставити на облік ОСОБА_5 , про що повідомити прокурора.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 02.11.2025.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику,слідчому, прокурору та направити для виконання до Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_16