Справа № 227/2595/20
Провадження № 1-в/175/47/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання відділу № 10 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення питання щодо звільнення від покарання або його пом`якшення відносно засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краматорська Донецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_3 засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на один рік.

Уповноважений орган з питань пробації звернувся до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання щодо звільнення засудженої ОСОБА_3 від призначеного покарання в зв`язку з набранням чинності 09 серпня 2024 року Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ.

В судове засідання прокурор не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд клопотання за її відсутності, на задоволенні клопотання наполягає.

В судове засідання представник уповноваженого органу з питань пробації та засуджена не з`явилися, про місце та час розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, в зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає можливим звільнити засудженого від призначеного вироком суду покарання з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_3 засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на один рік. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зазначений вирок суду набрав законної сили 03 листопада 2020 року та з 06 листопада 2020 року перебуває на виконанні в уповноважених органах з питань пробації.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджена за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який був вчинений 26 травня 2020 року, при цьому загальна вартість викраденого майна становила 1450 гривень 00 копійок.

Так, приписами ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким були внесені зміни до ст. 51 КпАП України, що передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому суд враховує, що статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX кримінальна відповідальність за ст.ст. 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Тому суд приходить до висновку, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. І зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

При цьому визначення суми, яка дорівнює двом неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, здійснюється виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Так, відповідно до положень Податкового кодексу України та Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2020 році становила 2102 гривні 00 копійок.

Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за скоєння якого була засуджена ОСОБА_3 , було вчинене 26 травня 2020 року, а вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому до засудженої за це діяння має застосовуватися ст. 5 КК України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що є достатні підстави для звільнення засуджену від призначеного судом покарання у зв`язку з усуненням караності діяння, яке було вчинене 25 травня 2020 року, і приходить до висновку, що подання необхідно задовольнити.

Керуючись ч. 1, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання відділу № 10 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення питання щодо звільнення від покарання або його пом`якшення відносно засудженої ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від покарання, призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України, яке було вчинене 26 травня 2020 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 засудженою за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненою від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, якщо вона протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї на підставі ст. 76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: