Справа № 544/1089/25
пров. № 1-кп/544/134/2025
Номер рядка звіту 93
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пирятин кримінальне провадження № 544/1089/24 (провадження1-кп/544/134/25) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 06.04.2025 року,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженем м.Лісогорськ, Сахалінської області, російської федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українцем, громадянином України, освіта середня, вдівцем, пенсіонером, раніше не судимим

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 05.04.2025, о 19:44 год., в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово безперервно продовжувався, останнього разу Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, перебуваючи біля магазину «Посад» (власник ТОВ «ТАН-23»), який розташований за адресою: Полтавська обл., Лубенський р-н, м. Пирятин, вул. Соборна, 36, виявивши біля магазину велосипед марки «Diamant 26», на кермі якого знаходився пакет з майном, що належать ОСОБА_5 , вирішив викрасти вказаний велосипед разом з іншим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, пересвідчившись, що власник вказаного майна зайшов в приміщення магазину, залишивши свій велосипед без нагляду та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 таємно викрав вищевказаний велосипед марки «Diamant 26» вартістю 4166,67 грн., разом з пакетом та майном, яке знаходилось на велосипеді, а саме: мобільним телефоном «Nokia-1202» вартістю 350,00 грн., парою рукавичок з утеплювачем «овчина» вартістю 323,33 грн., парою рукавичок тактичних торгової марки «Thinsulate» вартістю 350,00 грн., які належать потерпілому ОСОБА_5 .

Викрадений велосипед разом 3 іншим вищевказаним майном ОСОБА_3 перевіз до місця свого проживання, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , маючи наміри розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 5190,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умова воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому, а по суті обвинувачення пояснив, що дійсно 05.04.2025, ввечері перебуваючи біля магазину «Посад» викрав велосипед марки «Diamant 26», на кермі якого знаходився пакет з майном. Просить суд суворо не карати, обрати покарання не пов`язане з реальним відбуттям покарання.

ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява в якій він зазначив, що просить провести підготовче судове засідання та подальші судові засідання у даній справі без його участі. Щодо прийняття кінцевого рішення у даній справі, розміру і виду покарання покладається на розсуд суду. На даний час не має будь-яких претензій матеріального чи морального характеру стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 . Вся матеріальна шкода йому повністю компенсована. Просить обвинуваченого суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умова воєнного стану.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Зазначена позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

В даній справі, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування, також те що шкода ним відшкодована в повному обсязі.

При цьому до обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

При призначенні виду та розміру покарання обвинувачений ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, являється пенсіонером, має стабільне джерело доходу, шкода відшкодована в повному обсязі, у потерпілого відсутні претензії матеріального чи морального характеру, тому суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини статі, за якою він притягується до кримінальної відповідальності з випробуванням, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Судові витрати за проведення експертиз в загальній сумі становлять 4457,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинуваченому ОСОБА_3 23.04.2025 ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст.ст. 75, 76, ч. 4 ст. 185 КК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі частини 2 статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України обчислювати з дня проголошення вироку.

Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази:

-велосипед марки «Diamant 26», мобільний телефон марки «Nokia-1202», пара рукавичок з хутряним утеплювачем «овчина», пара тактичних печаток з флісовим утеплювачем виробника «Thinsulate», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити потерпілому ОСОБА_5 ;

-відеозапис з камер спостереження, встановлених в магазині "Посад» за 05.04.2025 на електронному носієві інформації (DVD-диску), який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000155.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 4457,00 грн.(чотири тисячі п`ятдесят сім грн.).

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1