Справа №203/4274/25
Провадження №1-кс/0203/2573/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві,

у с т а н о в и в:

1. 22 червня 2025 року заявник через систему «Електронний суд» звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявник звернувся до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинене кримінального правопорушення, проте орган досудового розслідування не вчинив дії, передбачені процесуальним законом, а саме: не вніс відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не вжив заходів до проведення розслідування. Заявник просить суд зобов`язати орган досудового розслідування внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.а.с. 1, 2).

2. Представник заявника до суду не з`явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 2).

3. Представник органу досудового розслідування до суду також не з`явився, був повідомлений належним чином.

4. Вирішуючи питання щодо розгляду скарги по суті за відсутності представника заявника попри приписи частини 3 статті 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд зважає на те, що військова частина у зв`язку з військовою агресією російської федерації виконує бойові завдання та здійснює заходи із забезпечення національної безпеки України та Українського народу, що є об`єктивною перешкодою для розгляду справи як за безпосередньої участі представника у судовому засіданні в суді, так і в умовах відеоконференції.

5. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

6. Заявлену у справі скаргу побудовано на тому, що 12.06.2025 заявник звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, з повідомленням про вчинення військовослужбовцем ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України. Правопорушення полягає у самовільному залишенні військової частини в умовах воєнного стану.

7. Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

8. Згідно з частиною 1 статті 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

9. За правилами, встановленими частинами 1, 2, 6 статті 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

10. Частинами 1, 3 статті 26 КПК визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

11. Аналіз приведених норм у їх системному взаємозв`язку дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права у порядку, визначеному главою 26 КПК, може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено.

12. При цьому процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципами змагальності та диспозитивності.

13. Принцип змагальності за загальним правилом визначає для сторін ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Такий принцип, зокрема, полягає у покладенні на заявника (його представника), які звернулися до суду за скаргою, обов`язку з доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Невиконання такого обов`язку несе процесуально негативні наслідки у вигляді настання ризиків, визначених процесуальним законом (відмова у відкритті провадження, повна або часткова відмова у її задоволенні тощо).

14. Принцип диспозитивності, натомість, має дещо інший юридичний зміст, згідно з яким суд зобов`язаний розглянути справу винятково в межах заявлених позивачем вимог. При цьому заявник розпоряджається своїми правами щодо предмету скарги на власний розсуд.

15. Принцип диспозитивності при розгляді справи та ухваленні у ній рішення процесуально обмежує суд доводами сторони та доказами, наданими на підтвердження таких доводів. При цьому межі самостійно визначених заявником доводів суд порушувати не має права.

16. Судом встановлено, що заявник, звернувшись зі скаргою про зобов`язання органу досудового розслідування внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не надав суду жодного належного й допустимого доказу звернення з повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення.

17. При цьому заявник, звернувшись до суду зі скаргою, по суті зайняв пасивну процесуальну позицію, обмежившись заявою про розгляд справи за його відсутності.

18. Відтак, зважаючи на абсолютну відсутність доказів на користь заявленої у скарзі вимоги, суд не знаходить підстав для її задоволення.

19. Керуючись статтями 303, 306, 307, 369 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Скаргу військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів від дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1