Справа № 738/835/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/207/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

06 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції із Менським районним судом, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Сєвєродонецька Луганської області, з загальною середньою освітою, розлученому, який має на утриманні малолітню дитину, учаснику бойових дій, інваліду 2 групи, зареєстрованому по про АДРЕСА_1 , фактично проживаючому по АДРЕСА_2 , раніше судимому, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 червня 2025 року включно.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджується зібраними у матеріалах провадження доказами, а також доведення стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, слідчим суддею розглянута можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, проте, у даному випадку, з урахуванням усіх встановлених обставин, було зроблено висновок, що лише застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, забезпечить виконання підозрюваним, передбачених кримінально процесуальним законом обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді змінити, клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його постійного проживання.

Мотивує тим, що слідчим суддею не був урахований тяжкий стан здоров`я її підзахисного, оскільки за наслідками бойових дій йому було ампутовано нижню кінцівку на рівні середньої третини, внаслідок чого він потребує лікування, а тривале перебування під вартою може погіршити його становище. Крім того, не враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, родину дружину та неповнолітню дитину, сам має ІІ групу інвалідності та отримує щомісячну пенсію, тобто є матеріально забезпеченим, брав безпосередню участь у захисті нашої держави, за що отримав винагороду від Президента України.

Заслухавши доповідача, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, вказала про необґрунтованість постановленого слідчим суддею рішення, оскільки не було враховано усіх обставин, з якими закон пов`язує застосування запобіжного заходу, а саме дані про особу підозрюваного, з урахуванням яких і можна було застосувати альтернативний запобіжний захід, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з клопотання слідчого та матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 13 квітня 2025 року близько 17 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті триваючих особистих неприязних відносин із ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , завдав йому один удар ножем в ділянку нижньої частини черевної порожнини, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення живота та паху, чим спричинив тілесні ушкодження, які за своїм характером мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Відомості за вказаним фактом 13 квітня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР №0000121 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

14 квітня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Такого висновку слідчий суддя дійшов на підставі досліджених матеріалів, наданих органом досудового розслідування, про що і зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити ряд дій, передбачених частиною першою цієї статті.

Апеляційний суд підкреслює, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій.

Процесуальний закон не вимагає наведення доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню, проте, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Ризик - це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, що детально були проаналізовані слідчим суддею, та, зокрема, не заперечується і захисником в апеляційній скарзі.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, а тому тяжкість покарання, яке загрожує особі у разі визнання підозрюваного винним є суттєвим чинником, що впливає на поведінку підозрюваного та може бути однією з підстав для переховування від органів дізнання, ухилення від явки до слідчого та суду, а тому враховується при оцінці ризиків.

Врахування тяжкості можливого покарання, відповідає положенням ст. 178 КПК України, та має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, що, зокрема, і підвищує встановлений ризик.

Наявність зареєстрованого місця проживання, а також міцних соціальних зв"язків, хоча певним чином і знижують ймовірність переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, проте повністю не нівелюють, а тому мають враховуватися на ряду з іншими обставинами встановленими у ході розгляду клопотання.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що ті обставини на які посилається захисник, були проаналізовані та враховані судом і колегія суддів погоджується з цими висновками.

Так, підозрюваний, хоча і має місце проживання, проте проживає на території Чернігівської області без реєстрації та є внутрішньо переміщеною особою, на даний час вже розлучений, а крім того, рік тому був засуджений за вчинення умисних злочинів, що не свідчить про міцність його соціальних зв`язків, а навпаки, підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування, з метою уникнути відповідальності.

Деталізовано слідчим суддею і ті обставини, що доводять існування таких ризиків, як ризик впливу на свідків (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України), а також, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на характер злочину, а також встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, такий ризик існує до безпосереднього допиту свідків судом. Оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення не обмежується лише тим, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а цілком обумовлений можливістю приховати сліди злочину, шляхом вчинення інших кримінально-караних діянь.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів спирається на стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам.

При цьому, враховуючи ризик впливу на свідків, абсолютно безпідставним є аргументи захисника щодо можливості застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки з одним із свідків є колишня дружина, з якою підозрюваний продовжує проживати, про що сам повідомив суду.

Що стосується стану здоровя підозрюваного, який втратив частину кінцівки під час участі у бойових діях, а також має групу інвалідності, то колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне підкреслити, що жодних перешкод в отриманні належного лікування, застосований до підозрюваного запобіжний захід не представляє. Так, у даному випадку, за необхідності, ОСОБА_7 може бути госпіталізований до медичного закладу, а в умовах слідчого ізолятора є медичні працівники, які можуть, за необхідності, надавати медичну допомогу різного рівня складності.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційним судом береться до уваги і те, що стороною захисту не надано доказів, що захворювання підозрюваного перешкоджає триманню його під вартою; що підозрюваний за станом здоров`я не може триматися під вартою чи там отримувати лікування. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів, у підтвердження таких фактів захисником не надано.

У той же час колегія суддів враховує, що кримінальне провадження перебуває лише на початковій стадії досудового розслідування, а тому наразі тривають активні слідчі дії, слідчим суддею встановлені, а апеляційним судом перевірені ризики щодо підозрюваного, які можуть мати негативні наслідки для подальшого кримінального провадження та отримання об`єктивної доказової бази.

Сам запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 лише 11 червня 2025 року, тобто тривале перебування під вартою є перебільшенням з боку захисника. Крім того, сторона захисту не позбавлена можливості в подальшому звертатись з клопотанням про зміну запобіжного заходу за наявності обґрунтованих підстав.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11