Справа № 545/2123/25
Провадження № 1-кп/545/483/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2025 Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000417 від 14.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді від 15.05.2025 кримінальне провадження №0000417 від 14.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України , прийнято до свого провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із посиланням на продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду; незаконний вплив на свідків, деякі з яких до теперішнього часу не допитаті у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи нехтування обвинуваченим положень чинного законодавства, зокрема, порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, шляхом уникнення від явок до суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Вважав за недоцільне визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник у судовому засіданні просила визначити альтернативний запобіжний захід - заставу, щодо розміру покладалася на розсуд суду.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, дослідивши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочині, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю на три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.04.2025 відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який обчислювати з 15 год. 45 хв. 17.04.2025 без визначення застави. Кінцевим днем тримання під вартою визначити 15 год. 45 хв. 15.06.2025. Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 15.06.2025, однак судове провадження не закінчене і потребує часу для розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України умовами визначення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є такі обставини: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор ; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Проаналізувавши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000417 від 14.02.2025, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов висновку, що в цьому випадку дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», який є найнижчим стандартом доказування у кримінальному процесі та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення, проте є достатнім для вирішення питання продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно із ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у разі незастосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_4 через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від суду, так як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Також обвинувачений може тиснути та впливати на свідків, які ще не допитані судом у даному кримінальному провадженні. Підґрунтям такого ризику є те, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, на учасників кримінального провадження, з метою запобігання надання ними правдивих показань, зокрема, на вже допитаних свідків та інших свідків, в тому числі з мотивів помсти їм за надані в ході досудового розслідування показання, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Ризик щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який, як зазначено в клопотанні, полягає в уникненні явок до суду та невиконанні покладених процесуальних обовязків охоплюється ризиком пререховування від органів досудового розслідування чи суду.

При вирішенні клопотання суд, окрім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, враховує обставини, передбачених ст.178 КПК України у їх сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що може бути призначено у разі визнання винуватим, характер злочинних дій, особу обвинуваченого, його вік, матеріальний стан, відсутність міцних соціальних звязків, стан здоров`я та вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів а ніж тримання під вартою, на даний момент, не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора слід задовольнити.

За таких обставин, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити на 60 днів.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, необхідно розглянути альтернативні засоби забезпечення явки особи до суду (зокрема, справа «Хайредінов проти України» від 14.10.2010 року (Заява N 38717/04).

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті із зазначенням обов`язків, що покладаються на обвинуваченого відповідно до ст.194 КПК.

Згідно абз.8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437- 442 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з чинного законодавства, частина 4 статті 183 КПК України передбачає право суду не визначати розмір застави, а не обов`язок.

З огляду на те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, інформація щодо наявності інших повідомлень про підозру відсутня, суд вважає за можливе визначити розмір застави із покладанням обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, що на думку суду, дасть змогу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається в таких межах, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно до положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», станом на 01 січня 2025 року складає 3028 грн.

За нормами абз.2 ч.3 ст.183 КПК в ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави та наслідки їх невиконання

Беручи до уваги наведені вище ризики, дані про особу обвинуваченого, характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення яке їй інкримінується, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісім сорок)грн. із покладенням обов`язків передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожним викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу, прокурора або суду, а саме, за межі Полтавського району Полтавської області; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України встановлено, що у випадках, передбачених частинами 3, 4 ст. 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За нормами положень ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

При цьому обвинуваченому необхідно роз`яснити положення вимог ч. 8. 10 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить покладені на ньго при застосуванні застави обов`язки, застава повертається в дохід держави. У такому разі судом може бути вирішено питання про застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали слід покласти на прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194-197, 331, 392 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на строк 60 (шістдесят) діб, тобто до 07.08.2025 включно.

Встановити ОСОБА_4 суму застави в 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) 00 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали на депозитний рахунок отримувача ТУ ДСАУ в Полтавській області №UA0015950, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26304855, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу - запобіжний захід застава, № ухвали суду та назва суду, прізвище ім`я по батькові платника застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожним викликом до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу, прокурора або суду, а саме за межі Полтавського району Полтавської області;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні;

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи виконання покарань негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово суд. Перевірка документа не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави і з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, встановленої в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на неї обов`язки.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до вимог ч. 8. 10 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава повертається в дохід держави. У такому разі судом може бути вирішено питання про застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу.

Копію ухвали направити учасникам кримінального провадження та до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» - для виконання

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою що перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя: ОСОБА_1