Провадження № 1-кс/643/3586/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001810 від 17.06.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні сектору дізнання Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001810 від 17.06.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.06.2025 до Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 16.06.2025 близько 22:30, невстановлені особи, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Гв. Широнінців 53-А, біля під`їзду, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи в умовах воєнного стану, викрали мобільний телефон DOOGEE V20, чим спричинили матеріальну шкоду заявнику. (ЖЕО № 21771 від 16.06.2025, 21783 від 17.06.2025).

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Нова Гнилиця Чугуївського району Харківської області, середньою освітою, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не зареєстрований, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

18.06.2025 року в період часу з 20:20 до 20:52, відносно ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину. В ході особистого обшуку затриманої особи в останнього було вилучено мобільний телефон IPHONE XS золотистого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в чохлі чорного кольору, з сім-картою : НОМЕР_3 .

18.06.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення також причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Київ Шевченківський район Київської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, учень 11 класу Глибоківського ліцею Липецької сільської ради, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

18.06.2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

18.06.2025 в період часу з 21:30 до 21:40 за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, було проведено огляд місця події, в ході якого неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у присутності захисника ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , психолога ОСОБА_9 добровільно видав належний йому мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 10, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , темно синього кольору, в якому знаходиться сім-карти операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , телефон без паролю.

Вищевказані вилучені речі підлягають арешту, оскільки дані предмети є матеріальним об`єктом, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Для встановлення цього факту необхідно проведення ряду додаткових процесуальних дій та проведення відповідної судової експертизи, що потребує додаткового часу.

Вказані речі визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та мають доказове значення для подальшого досудового розслідування.

Вилучені під час огляду місця речі мають істотне значення по кримінальному провадженню для встановлення істини по кримінальному провадженню. У разі повернення речових доказів вони можуть будуть знищенні, зіпсовані та пошкодженні.

Прокурор в судове засідання не з`явився, разом з клопотанням подав заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Крім цього, відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

- мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 10, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , темно синього кольору, в якому знаходиться сім-карти операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна»: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який добровільно видав неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході про проведення огляду від 18.06.2025 року за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів 30;

-мобільний телефон IPHONE XS золотистого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в чохлі чорного кольору, з сім-картою : НОМЕР_3 , який було вилучено в ході особистого обшуку затриманої особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

З метою забезпечення належного зберігання вилученого майна, згідно наказу від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції), місцем зберігання вищевказаного майна визначити приміщення збереження речових доказів Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1