Справа №: 398/891/25
провадження №: 1-кп/398/303/25
ВИРОК

Іменем України

"02" червня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

психолога ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей ОМР ОСОБА_8 ,

уповноваженого підрозділу органу Національної поліції ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152 від 28.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, працюючого за трудовим договором в ТОВ «Світанок Сервіс» машиністом бетононасосної установки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2023 року близько 18.00 годин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись разом з неповнолітнімОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , де також перебував неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на ґрунті раптово виниклого конфлікту між ними, у ОСОБА_10 та неповнолітньогоОСОБА_4 виник умисел на умисне завдання ударів, побоїв неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 .

У подальшому,26.03.2023 року близько 18.00 годин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи групою осіб, спільно, умисно та цілеспрямовано, з мотивів самоствердження, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшовши до неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,при цьому нехтуючи присутністю дітей, а саме ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по черзі наносили акцентовані, цілеспрямовані удари по голові та тулубу неповнолітнього ОСОБА_11 , а саме ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_11 з коліна в область обличчя та штовхнув на землю, потім став над ним та наніс ще близько 30 ударів в область тулуба, потім вдарив ногою в обличчя, після чого підійшов ОСОБА_4 та вдарив 1 раз ногою в область обличчя ОСОБА_11 та близько 6 ударів ногою по тулубу ОСОБА_11 , де в цей момент знову підійшов ОСОБА_10 та наніс ще 1 удар ногою в область тулуба, які завдавали фізичного болю останньому, але не спричинили тілесні ушкодження неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 .

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив умисне завдання ударів, побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КК України.

Допитаний у судовому засіданні, за участі психолога ОСОБА_7 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим по пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст.126 КК України в повному обсязі, погодився із обставинами, викладеними в обвинувальному акті та зібраними у справі доказами, у скоєному розкаявся. Суду пояснив, що 26.03.2023 року підвечір він зі своєю сестрою ОСОБА_14 та знайомими ОСОБА_15 і ОСОБА_16 приїхали в село Головківка до ОСОБА_17 , заздалегідь домовившись з ОСОБА_15 нанести ОСОБА_18 тілесне ушкодження через поведінку останнього. ОСОБА_10 почав бити по тулубу ОСОБА_19 , який одразу впав на землю, закрився руками і кричав. Він також наніс Сироватці 1 удар по голові і 6-7 ударів по тулубу. Причину своєї агресії до ОСОБА_17 пояснює нецензурною лайкою в бік матері. До вчиненого ставиться негативно, розкаюється, просить суворо не карати та призначити покарання у виді громадських робіт.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 та його законний представник ОСОБА_20 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають. Матеріальну шкоду відшкодовано у повному обсязі. Призначення покарання залишають на розсуд суду (а.с.62, 64, 105, 128, 129).

Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд за згодою всіх учасників судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням наданих суду письмових доказів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Крім того, судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що його характеризують та надані письмові докази, суд прийшов до переконання, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.126 КК України, як умисне завдання ударів, побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив умисний закінчений нетяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, виховувався в багатодітній родині, на профілактичних обліках в службі у справах дітей та сектору ювенальної превенції не перебуває. Згідно довідок та актів обстеження умов проживання, неповнолітній обвинувачений до 2024 року проживав з матір`ю ОСОБА_21 за адресою АДРЕСА_4 , умови задовільні, з 2024 року ОСОБА_4 проживає самостійно в м. Києві, працевлаштований, з матір`ю стосунки напружені. Вказане підтверджує складність ситуації в якій опинився неповнолітній обвинувачений. Між тим, неповнолітній ОСОБА_4 взяв участь у пілотному проекті «Програма відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення», затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора від 22.07.2024 року №2176/5/501/176. Так, 24.02.2025 року між неповнолітнім потерпілим ОСОБА_11 та неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду, згідно якої сторони досягли згоди щодо примирення між собою, узгодили заходи ре соціалізації та розвитку обвинуваченого ОСОБА_4 . Зазначене свідчить про правильність висновків зроблених неповнолітнім обвинуваченим і говорить про обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вже вчиненого ним кримінального правопорушення.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття, прийняття участі в «Програмі відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення».

До визначених ч.1 ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При цьому суд враховує досудову доповідь органу пробації, згідно якої ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, органом пробації зроблено висновок про можливість виправлення неповнолітнього без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, що не становитиме високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).

З урахуванням наведеного, вищевказаних даних про особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , який кримінальне правопорушення вчинив вперше, у віці 16 років, а також встановлених судом обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та пом`якшують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття та активне сприяння, розкриттю кримінального правопорушення, прийняття участі в «Програмі відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є підозрюваними, обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення», його ставлення до наслідків своїх протиправних дій, позицію потерпілого, який на суворому покаранні не наполягає та претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, в тому числі в ході судового розгляду кримінального провадження, суд вважає можливим призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання за ч.2 ст.126 КК України, із застосуванням вимог ч.1 ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.126 КК України, у виді 100 годин громадських робіт.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Головним є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, то, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання неповнолітньому обвинуваченому перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки її у пропорційності юридичної відповідальності та вчиненому порушенню.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбаченим законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід неповнолітньому обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та в ході судового слідства не застосовувалися.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- DVD-диск (а.с.152), на якому мається відеозапис з побиття потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки « ZTE» Blade A 51 Lite чорного кольору, який згідно розписки від 26.05.2023 року передано на відповідальне зберігання ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.154) - повернути за належністю ОСОБА_12 .

Вирок суду може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня їх проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1