Справа № 646/6464/25
№ провадження 1-кп/646/1363/2025
УХВАЛА

11 липня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання сторони захисту у межах кримінального провадження, внесеного 09.02.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

представника потерпілого ОСОБА_13 ,

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного 09.02.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України.

У підготовчому судовому засіданні захисники обвинуваченої ОСОБА_3 адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, посилаючись на неналежне викладення у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, як службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем, однак стороною обвинувачення не розкрито, якими саме службовими обов`язками була наділена обвинувачена, яким документом визначені ці службові обов`язки, якими саме службовими обов`язками вона зловживала; яким чином наявні службові обов`язки допомогли у заволодінні грошовими коштами АТ «Укргазвидобування», як такі службові обов`язки перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із заволодінням грошовими коштами; яким чином обвинувачена, не будучи службовою особою замовника тендерної закупівлі АТ «Укргазвидобування», не маючи владних повноважень, не маючи повноважень розпорядження грошовими коштами замовника закупівлі АТ «Укргазвидобування», змогла заволодіти грошовими коштами саме шляхом зловживання службовим становищем. На думку сторони захисту, у обвинувальному акті належним чином не відображено фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме: відсутній опис способу вчинення злочину. Крім того, ОСОБА_3 не є суб`єктом інкримінованого злочину, що вказує на наявність помилки у кваліфікації.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через невизначеність обсягу обвинувачення його підзахисної у злочинах у сфері службової діяльності, адже в обвинувальному актів відсутня конкретизація обвинувачення за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 209 КК України як спеціального суб`єкта злочину (службова особа), оскільки ОСОБА_6 не є і ніколи не була службовою особою ТОВ «УА-Системи». Крім того, зазначені в обвинувальному акті пом`якшуючі відповідальність обставини, передбачені п.1 ч.1 ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, - не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_6 не визнає своє вини у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, що є несумісним із щирим каяттям. «Щире каяття», на яке посилається прокурор у формулюванні обвинувального акту зумовлено систематичним психологічним тиском з боку слідчого ОСОБА_14 з метою примусити обвинувачену надати вигідні слідству показання, які не відповідають дійсності. Включення таких обставин до обвинувального є безпідставним і вводить суд в оману, створюючи хибне уявлення про ставлення обвинуваченої до пред`явленого обвинувачення. Крім того, вказує, що в обвинувальному акті відсутні відомості про місце вчинення кримінального правопорушення, у тому числі на території Основ`янського районного суду міста Харкова.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10 заявив клопотання про витребувати від держателя єдиного реєстру досудових розслідувань Офісу Генерального Прокурора відомостей ЄРДР, передбачених Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, щодо кримінального провадження № 0000128 від 09.02.2022 у повному обсязі, посилаючись на те, що ці документи є єдиним джерелом, на підставі якого можливо встановити вчасність вчинення всіх слідчих дій по кримінальному провадженню. Витребувана інформація, на думку сторони захисту, має безпосереднє значення для розгляду справи, з метою перевірки фактів дотримання вимог КПК при реалізації своїх повноважень органом досудового розслідування та оцінки доказів з точки зору належності, допустимості і достовірності.

Обвинувачена ОСОБА_6 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії старшого слідчого СУ ГУНПв Харківській області капітана поліції ОСОБА_14 , які полягали у здійсненні ним психологічного тиску з метою надання показань у ході її додаткового допиту як підозрюваної 27.11.2024.

Прокурор вважав клопотання сторони захисту в частині повернення обвинувального акту необґрунтованими та у їх задоволенні просив відмовити, оскільки у обвинувальному акті чітко зазначені усі його складові відповідно до вимог ст. 291 КПК України, детально викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, достатньо детально сформульовано обвинувачення, щоб можна було чітко зрозуміти, які саме діяння ставляться обвинуваченим у вину, зокрема зрозумілою є інформація щодо кваліфікації діянь кожного з обвинувачених. Незгода з кваліфікацією є предметом судового розгляду та не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурора. Місцем вчинення злочинів є місце розташування ТОВ «УА-Системи», місцезнаходженням якого є територія Основ`янського району міста Харкова. Крім того, технічні недоліки можуть бути усунені шляхом коригування початкового обвинувачення на підставі застосування нормативних положень інституту зміни обвинувачення у відповідності до ст. 338 КПК України. Оцінка фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доказів та правової кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, не підлягає перевірці під час підготовчого судового засідання, а безпосередньо вирішується виключно на стадії судового розгляду. Щодо скарги обвинуваченої ОСОБА_6 на неправомірні дії слідчого під час досудового розслідування вказав, що прокуратурою будуть вжиті заходи відповідного реагування та інформацію буде направлено для проведення перевірки до ДБР. В частині заявленого клопотання про витребування повної інформації з ЄРДР заперечував, посилаючись на те, що витяг з ЄРДР не є доказом у кримінальному провадженні.

Представник потерпілого підтримав позицію прокурора.

Інші учасники судового провадження підтримали клопотання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт разом з додатками до нього, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Аналіз положень ст. 314, 315 КПК України дає можливість суду зробити висновок, що основним завданням підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні є вирішення організаційно-розпорядчих питань, які пов`язані виключно з підготовкою справи до розгляду по суті з тією метою, щоб судовий розгляд у кримінальному провадженні здійснювався ефективно, оперативно та у відповідності до завдань кримінального провадження, що визначені у ст. 2 КПК України. Тобто, під час підготовчого судового засідання за винятком окремих випадків (надходження угоди у кримінальному провадженні або наявність чітко визначених підстав для закриття кримінального провадження) суд не має права досліджувати докази та на основі них встановлювати, підтверджувати чи спростовувати у будь-який спосіб обставини та факти, що викладені в обвинувальному акті, стосуються суті обвинувачення чи в будь-якій інший спосіб занурюватися у питання, які стосуються розгляду обвинувачення по суті.

Оцінка фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доказів та правової кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, здійснюються та вирішуються виключно на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судом рішенням.

Отже, під час підготовчого судового засідання суд у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства має зосереджуватися саме на вирішенні організаційно-розпорядчих питань, які стосуються створення, забезпечення всіх належних умов для проведення ефективного, оперативного, своєчасного та справедливого судового розгляду обвинувачення по суті у відповідності до завдань кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України, зокрема, він має бути складений слідчим та затверджений прокурором.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 03.10.2012 року № 223-1430/0/4-12 зазначається, що під час підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт на доопрацювання прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291, 292 КПК України: зокрема, якщо у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що одним з організаційно-розпорядчих питань, що вирішуються судом під час підготовчого судового засідання при визначені можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду, є питання відповідності обвинувального акту вимогам кримінального процесуального законодавства. При цьому, оскільки вимоги до обвинувального акту встановлюються лише положеннями ст. 291, 292 КПК України, то суд під час підготовчого судового засідання здійснює перевірку обвинувального акту на предмет відповідності тільки цим статтям.

Суд також звертає увагу на ті обставини, що підстави для повернення обвинувального акту не можуть тлумачитися та застосовуватися з надмірним формалізмом, оскільки останній може призвести не тільки до безпідставного повернення обвинувального акту, але і до затягування кримінального провадження, що також є неприпустимим для прав та інтересів обвинувачених.

Враховуючи, що п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначає можливість повернення обвинувального акту як право, а не обов`язок суду, то підставою для такого повернення не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи дійсно створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність та недоліки обвинувального акту вимогам КПК України. Така правова позиція також міститься у Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 520/8135/15-к.

У клопотанні про повернення обвинувального акту сторона захисту, як на підстави його повернення, посилалася, зокрема, на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України через неналежне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення та неправильну кваліфікацію дій обвинувачених.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, форма співучасті, якщо наявна, та інші обставини та факти, що стосуються вчиненого протиправного діяння, у тому числі розкривають причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням та наслідками), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а також вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Системний аналіз ст. 91 КПК України та ст. 291 КПК України дає можливість зробити висновок, що обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, втілюються у такій частині обвинувального акту як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування визначається як інтелектуальний процес, що полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. І якщо відповідно до ст. 92-94 КПК України сторона обвинувачення, а саме слідчий та прокурор мають право як збирати, перевіряти та оцінювати докази, то суд має право лише оцінювати зібрані у кримінальному провадженні докази на підтвердження чи спростування обставин, що визначені у ст. 91 КПК України.

Оскільки доказова діяльність суду у кримінальному провадженні починається лише під час судового розгляду обвинувачення по суті та полягає лише в оцінці зібраних доказів, то під час підготовчого судового засідання суд в жодному разі не може встановлювати, спростовувати, підтверджувати, перевіряти по суті ту частину обвинувального акту, в якій прокурор викладає фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення. Під час підготовчого судового засідання суд перевіряє лише те, щоб у відповідності до ст. 291 КПК України обвинувальний акт містив відповідну частину, яка при цьому не мала б зайвої натуралізації правопорушення та суттєвих суперечностей, що перешкоджають призначенню обвинувального акту до судового розгляду.

Враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, то суд доходить до висновку, що прокурор як сторона кримінального провадження, є самостійним у визначені фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, розкриття характеру дій обвинувачення та суті злочину. Такий висновок, зокрема, підтверджується і тим, що відповідно до ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначаються ті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які «прокурор вважає встановленими».

Суд, маючи повноваження лише щодо вирішення обвинувачення по суті і лише в межах висунутого обвинувачення, не має права втручатися у дискреційні повноваження прокурора, вказуючи на факти та обставини, що потрібно встановити чи спростувати, змінювати у будь-якій спосіб зміст та обсяг обвинувачення, правової кваліфікації.

Отже, встановлення та виклад фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та здійснення правової кваліфікації кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне саме прокурор.

На додаток до цього, ККС ВС у Постанові від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17 зазначив, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною або неповною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що визначення повноти формулювання обвинувачення, розкриття характеру дій обвинуваченого та суті злочину, підтвердження або спростування обставин та фактів вчиненого кримінального правопорушення на основі зібраних доказів, вирішення питання про достатність доказів на підтвердження ознаки та елементів складу кримінального правопорушення здійснюється судом лише під час судового розгляду по суті шляхом оцінки доказів, зібраних у змагальному кримінальному провадженні. Вирішення цих питань під час підготовчого судового засідання суперечить призначенню цієї стадії кримінального провадження.

Суд зазначає, що незгода з кваліфікацією дій, належність чи неналежність до спеціального суб`єкту злочину не позбавляє можливості сторону захисту ставити під сумнів не лише докази та обставини, що стосуються ролі кожного з обвинувачених у стверджуваному злочині, а й усі аспекти пред`явленого обвинувачення.

Самі по собі обставини, на які посилаються захисники, є фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення, а тому їх встановлення, визначення та формулювання, збирання та надання доказів на їх підтвердження, як було зазначено вище, є дискреційними повноваженнями прокурора, який викладає їх в такий спосіб та в такій формі, в яких вважає встановленими, та надає на підтвердження цього докази, які вважає належними, допустимими та достатніми для підтвердження відповідних обставин. Суд, особливо під час підготовчого судового засідання, не має повноважень повертати обвинувальний акт прокурору з мотивів неповноти, неправильності, недостовірності фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлення та визначення яких в обвинувальному акті є виключним повноваженням прокурора, а перевірка яких здійснюється судом лише під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що повернення обвинувального акту з підстав неналежного викладу фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, їх недоведеності під час підготовчого судового засідання є неможливим, оскільки суперечить завданню суду, яке він виконує під час підготовчого провадження, а також оскільки це призведе до порушення принципу змагальності та перебирання судом на себе функції обвинувачення, в межах якої він також буде брати участь у визначенні обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам статей 109 та 291 КПК України, оскільки містить в собі відомості, які повинен містити обвинувальний акт. Недолік у заголовку (вступній частині) обвинувального акту та невідображення статей обвинувачення з конкретизацією по кожному обвинуваченому є технічним, оскільки у змісті обвинувального акту (виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення) щодо кожного з обвинувачених чітко зазначено обсяг обвинувачення та зазначено правову кваліфікацію їх дій, зокрема: ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України.

Крім того, відповідно до Кримінального кодексу України співучасть у злочині передбачає вчинення кримінально караного діяння кількома особами, кожна з яких може мати різний ступінь залучення та роль у здійсненні протиправного акту. Специфіка співучасті у правопорушеннях за участю спеціального суб`єкта пов`язана з тим, що деякі злочини можуть бути вчинені лише особами, які мають певний правовий статус, зокрема, посадовими особами.

Відповідно до ст. 26 КК України співучасть у злочині може здійснюватися у формі виконавства, організаторства, підбурювання чи пособництва. Якщо злочин передбачає вчинення лише спеціальним суб`єктом , особа, яка не має такого статусу, не може виступати безпосереднім виконавцем, однак вона може бути притягнута до відповідальності як співучасник. У таких випадках її дії кваліфікуються відповідно до ролі, яку вона відіграла у вчиненні злочину.

Обставини, на які посилаються захисники у своїх клопотаннях щодо формулювання, розмежування, конкретизації та більш детальному опису фактичних обставин, входять до предмету доказування у кримінальному провадженні, а отже за правилами ч.1 ст.89 КК України їх оцінка може бути надана судом лише під час ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи, у тому числі й щодо доведеності винуватості та кваліфікації кожного з обвинувачених.

Обставини місця вчинення злочину можуть бути усунені під час судового розгляду обвинувального акту, зокрема, шляхом зміни прокурором обвинувачення у відповідності до ст. 338 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, входять до предмету доказування.

Зазначення в обвинувальному акті пом`якшуючою обставиною щире каяття ОСОБА_6 також не може бути підставою для повернення обвинувального акту, з огляду на те, що до повноважень слідчого чи прокурора входить лише зазначення в обвинувальному акті тих обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, які він вважав встановленими на момент складання обвинувального акта, що повністю відповідає принципу диспозитивності, встановленому ст. 26 КПК України, а фактична наявність цих обставин в кримінальному провадженні встановлюється в ході судового розгляду і не може бути предметом розгляду судом в підготовчому судовому засіданні, оскільки це буде суперечити положенням Глави 27 КПК України.

Всі інші підстави, на які посилаються захисники, є недоліками, які на розгляд обвинувального акту судом не впливають та є надлишковим формалізмом.

Таким чином, судом не встановлено таких недоліків обвинувального акту, які є суттєвим порушенням прав особи, а також не дозволяють суду визначити межі обвинувачення, в яких має бути розглянуто кримінальне провадження.

Щодо клопотання про витребування документів, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК з метою підготовки до судового розгляду суд, зокрема, розглядає клопотання учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів.

Положенням ч. 1 ст. 20 КПК закріплено, що обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК сторона захисту здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Виходячи з положень КПК, одним із основоположних засад кримінального провадження є принцип змагальності сторін, рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 26.03.2019 (справа № 807/1456/17, провадження № 11-1460апп18) зазначила, що діяльність уповноважених службових осіб правоохоронних органів щодо інформаційного наповнення ЄРДР полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень і є похідною від них.

Отримання повної інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань шляхом витребування від Генеральної прокуратури України доказів роздруківок з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Положенню про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що витребування зазначених у клопотанні документів зумовлене необхідністю встановлення істини по кримінальному провадженню, витребувана інформація має безпосереднє значення для розгляду справи, з метою перевірки фактів дотримання вимог КПК при реалізації своїх повноважень органом досудового розслідування та оцінки доказів з точки зору належності, допустимості і достовірності.

Таким чином, зважаючи на потребу в забезпеченні рівності сторін кримінального провадження щодо надання ними суду доказів, та задля забезпечення обвинуваченим права на захист, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_10 про витребування документів з Офісу Генерального прокурора.

Щодо скарги обвинуваченої ОСОБА_6 на неправомірні дії слідчого та чинення на неї психологічного тиску під час допиту, суд зазначає таке.

Вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, наведений у частині 1 статті 303 КПК України.

Відповідно до частини 2 статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 -316 цього Кодексу.

За частиною 3 статті 303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті (тобто рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, та рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом).

Норми частини 2 статті 303 КПК України не містять імперативних вимог щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314- 316 КПК України.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою самостійною стадією кримінального процесу, метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання, суд не вправі оцінювати процесуальні дії (бездіяльність) та рішення органу досудового розслідування, в тому числі по обставинах, викладених обвинуваченою у скарзі, оскільки, відповідно до ст. ст. 314 316 КПК України, з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого провадження; такі обставини можуть бути досліджені під час судового розгляду. Кримінальний процесуальний кодекс не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи скасовувати процесуальні рішення прокурора та визнавати незаконними дії з посиланнями на їх прийняття не у спосіб, передбачений законодавством.

Ураховуючи специфіку і мету підготовчого провадження, суд бере до уваги, що подана скарга не стосуються вирішення питання можливості призначення судового розгляду, а доводи, які в ній викладені, підлягають оцінці з урахуванням усієї сукупності доказів, у тому числі в контексті допустимості. Зазначене позбавляє суд повно і всебічно дослідити висловлені мотиви і констатувати на даному етапі наявність/відсутність істотного порушення прав обвинуваченої. При цьому, суд не позбавлений можливості надати оцінку висловленим доводам під час судового розгляду на підставі дослідження всіх зібраних доказів. На переконання суду, невирішення зазначеного питання під час підготовчого провадження жодним чином не порушить права та інтереси обвинуваченої ОСОБА_6 .

Таким чином, суд вважає за необхідне долучити скаргу до матеріалів справи та надати їй оцінку з урахуванням усіх досліджених доказів в ході судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_12 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурора - відмовити.

Скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 про визнання протиправними дії старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_14 , які полягали у здійсненні ним психологічного тиску з метою надання показань у ході її додаткового допиту як підозрюваної 27.11.2024 долучити до матеріалів справи та надати їй оцінку з урахуванням усіх досліджених доказів в ході судового розгляду.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_10 про витребування документів задовольнити.

Витребувати від держателя єдиного реєстру досудових розслідувань Офісу Генерального Прокурора (01001, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) розширений витяг усіх відомостей ЄРДР, передбачених Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, затвердженим наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, щодо кримінального провадження № 0000128від 09.02.2022 у повному обсязі по всіх розділах: «Основні відомості», «Кримінальні правопорушення», «Рух провадження», «Прикріплені файли».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1