1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7378/25 1-кс/335/2600/2025
31 липня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу керівника Громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Запорізької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
28.07.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла вказана скарга в порядку ст. 303 КПК України, в якій порушується питання про покладення на уповноважену особу Запорізької обласної прокуратури обов`язку внести до ЄРДР відомості про кримінальне провадження за заявою керівника ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 від 16.07.2025 за вих. № 16/07/2025-6-6 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.
Заявник ОСОБА_3 при поданні скарги просив розглядати її за його відсутності.
Представник Запорізької обласної прокуратури в судове засідання не з`явився. Від прокуратури надійшло повідомлення про те, що 21.07.2025 вказана заява керівника ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 від 16.07.2025 за вих. № 16/07/2025-6-6 скерована за належністю до Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону для прийняття рішення в межах компетенції.
Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось на підставі ч 4 ст. 107 КПК України.
При реалізації вказаної злочинної схеми, учасники організованої злочинної групи, перебуваючи у злочинній змові з представниками державних, контролюючих та правоохоронних органів, використовуючи підконтрольних юридичних осіб, що входять до конвертаційного центру, здійснюють ухилення від сплати податків та легалізацію грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.
Крім того, учасники організованої злочинної групи, перебувають у злочинній змові, та систематично надають неправомірну вигоду представникам Державної податкової служби України, Державної аудиторської служби України, інших державних, контролюючих, правоохоронних органів, з метою приховування власної злочинної діяльності.
У свою чергу, представники Державної податкової служби України, Державної аудиторської служби України, інших державних, контролюючих, правоохоронних органів, перебуваючи у злочинній змові з учасниками організованої злочинної групи, систематично отримуючи від останніх неправомірну вигоду, зловживаючи службовим становищем, умисно покривають злочинну діяльність учасників організованої злочинної групи, а саме не проводять необхідні перевірки, не здійснюють контролюючих заходів, не вносять відомості до ЄРДР, не розслідують кримінальні правопорушення, не притягають винних осіб до кримінальної відповідальності.
Заявник вважає, що у діях вказаних осіб наявні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч . 2 ст. 111, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 336, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.
Супровідним листом від 21.07.2025 вказане звернення було скероване за належністю до Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону для прийняття рішення в межах компетенції.
Положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини 2 статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Згідно із ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян до кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.
Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).
Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.
Проте, така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 та 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
Такий висновок відповідає і Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.
Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.
Відповідно до висновку, який викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30.09.2021 прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.
Тобто, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
На переконання слідчого судді, вказані висновки повною мірою стосуються й скарги ОСОБА_3 на бездіяльність СУ ГУНП в Запорізькій області.
Крім того, відповідно до положень ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 216 КПК України визначена підслідність органам досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Механізм реалізації цих положень кримінально-процесуального законодавства України передбачений наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298 «Про затвердження Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань».
Таким чином, направлення заяви для реєстрації кримінальних правопорушень шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР органом, до повноважень якого належить процесуальне керівництво досудовим розслідуванням щодо кримінальних правопорушень такого характеру, з дотриманням вимог про підслідність, не суперечить положенням ст. ст. 214, 216, 218 КПК України.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що факту бездіяльності уповноважених осіб Запорізької обласної прокуратури не встановлено, а дії щодо направлення заяви про імовірне вчинення кримінальних правопорушень за належністю до Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону для розгляду та прийняття рішення в межах компетенції, з дотриманням вимог про підслідність, відповідають вищезазначеним положенням процесуального закону, а тому, підстави для задоволення скарги відсутні.
Слід також зауважити, що з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень випливає, що одночасно із заявою про кримінальне правопорушення від 16.07.2025 за № 16/07/2025-6-6 керівник ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 звернувся з тотожними за змістом заявами, щонайменше, до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури тощо, після чого оскаржив невнесення ними відомостей до ЄРДР за цими заявами до слідчих суддів відповідних судів.
Подання фактично однієї й тієї самої заяви про кримінальне правопорушення одночасно до декількох правоохоронних органів не узгоджується із завданнями і загальними засадами кримінального судочинства, закріпленими у ст. ст. 2, 7 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
У задоволенні скарги керівника Громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Запорізької обласної прокуратури щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 16.07.2025 за вих. № 16/07/2025-6-6, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали оголошений о 13 год. 15 хв. 04.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1