Єдиний унікальний номер 305/1349/25
Провадження по справі 1-кп/305/325/25
ВИРОК

Іменем України

01.05.2025 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання кримінальне провадження № 0000117 від 23.04.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, на утриманні 4 малолітніх дітей, не працює, не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали,

встановив:

До суду 30.04.2025 надійшов зазначений обвинувальний акт із клопотанням прокурора про розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від того ж дня визначено головуючого суддю у справі ОСОБА_1 .

Як встановлено органом досудового розслідування та визнано судом доведеним, 22.04.2025 близько 19.00 години ОСОБА_2 , знаходячись у приміщенні кухні житлового будинку АДРЕСА_1 під час словесної суперечки із своєю дружиною ОСОБА_3 , яка виникла на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів рукою, зігнутою в кулак, по різних частинах тіла останньої, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців правої поперекової ділянки та лівого плечового суглобу, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_2 у своїй заяві від 30.04.2025, доданій до обвинувального акта, у присутності захисника ОСОБА_4 зазначив, що беззаперечно визнає в повному обсязі винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Суд дійшов висновку, що вимоги ст. 302 КПК України сторонами кримінального провадження дотримано, а саме обвинувальний акт містить клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додано письмові заяви підозрюваного та потерпілого в порядку ч. 3 ст. 302 КПК України, додано матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Суд звертає увагу, що встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, викладені у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеними.

За таких обставин, винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення доведена у повному обсязі та його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України, у обвинувальному акті зазначено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Однак, суд не визнає такою обставиною щире каяття, оскільки це не підтверджено матеріалами справи. Не може вважатися щирим каяттям саме лише визнання обвинуваченим своєї вини, це ще й щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що у даному випадку відсутнє.

Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації (постанова Верховного Суду від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19).

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, у обвинувальному акті зазначено вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Однак, у даному випадку суд не може визнати вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, так як вона не зазначена у формулюванні обвинувачення, а відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При цьому суд враховує вчинення у присутності двох дітей кримінального правопорушення стосовно їх матері як обставину, що характеризує кримінальне правопорушення, відповідні відомості містяться у показаннях ОСОБА_2 , потерпілої, малолітніх свідків (дітей) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, суд бере до уваги вимоги статей 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком проти здоров`я особи, вчиненим умисно, пов`язаним із домашнім насильством, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд бере до уваги також дані про особу обвинуваченого, а саме, що він одружений, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває під наглядом у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра, не судимий, не працює, та приходить до висновку, що до обвинуваченого слід застосувати покарання згідно санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт у середньому розмірі.

Саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Менш суворий вид покарання у виді штрафу суд не призначає, так як вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.01.2025 у справі № 305/131/25 ОСОБА_2 було засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак таке покарання не досягло його мети та не запобігло вчиненню нового кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування до обвинуваченого обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, як до особи, яка вчинила домашнє насильство, суд бере до уваги таке.

Із дослівного змісту ч. 1 ст. 91-1 КК України вбачається, що обмежувальні заходи застосовуються судом у разі вчинення злочину, а не кримінального проступку.

Однак, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 453/225/19 міститься висновок, що поняття злочину, пов`язаного з домашнім насильством, є ширшим за поняття домашнього насильства у нормі ст. 126-1 КК України і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства, зокрема у будь-якому кримінальному правопорушенні, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) Кримінального кодексу як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Прокурор ОСОБА_7 письмово клопотала про застосування до обвинуваченого обмежувальних заходів у виді заборони наближатися до місця проживання потерпілої та проходження програми для кривдників, потерпіла з цього приводу не висловилась.

Після вчинення кримінального правопорушення стосовно неї потерпіла ОСОБА_3 припинила спільне проживання з обвинуваченим, як вбачається з вироку суду від 17.01.2025, тілесні ушкодження заподіяні їй обвинуваченим не вперше, у присутності малолітніх дітей, із надуманих причин (пошук сигарет), з ознаками самоствердження за рахунок приниження іншої особи.

За таких обставин, до обвинуваченого слід застосувати обмежувальні заходи, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід під час досудового розслідування не застосовувався, клопотання та підстави для його застосування відсутні.

Керуючись статтями 374, 382 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, призначити покарання у виді громадських робіт на строк сто шістдесят годин.

Застосувати до ОСОБА_2 обмежувальні заходи, поклавши на нього на строк три місяці такі обов`язки:

- заборона наближатися на відстань менше 100 метрів до місця тимчасового проживання особи, яка постраждала від домашнього насильства - потерпілої ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_2 ;

- направлення для проходження програми для кривдників.

Попередити ОСОБА_2 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів особою, щодо якої такі засоби застосовані судом.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з часу отримання його копії до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_8