Провадження № 11-кп/824/4115/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 квітня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду продовжено застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключать небезпечну поведінку - до спеціального підрозділу з надання психіатричної допомоги комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за адресою: Київська область, Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Павлова, 7), в умовах, що виключать його небезпечну поведінку, на строк до 19 червня 2025 року включно.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключать небезпечну поведінку суд зазначив, що ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, усвідомлюючи відповідальність перед законом або ймовірність застосування до нього примусових заходів медичного характеру, може переховуватися від суду, перешкоджати судовому провадженню неналежною процесуальною поведінкою, зокрема шляхом неявки в судові засідання з надуманих підстав.

Крім того, надаючи оцінку можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, суд врахував, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про опікунів, близьких родичів чи членів сім`ї, які б могли піклуватися за ОСОБА_7 . Сам ОСОБА_7 вказав, що його матір проживає в іншому місті, а інші близькі особи - відсутні. Заяв родичів про можливість передання ОСОБА_7 під нагляд - до суду не надходили. Тому, запобігти настанню вказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо застосуванням більш м`якого запобіжного заходу. Незастосування будь-якого запобіжного заходу призведе до неможливості розгляду клопотання, оскільки самостійно ОСОБА_7 не зможе забезпечити свою належну процесуальну поведінку та явку в судові засідання, оскільки згідно клопотання, страждає на хронічне психічне захворювання - шизофренія параноїдна, безперервний перебіг, параноїдний синдром, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу суду скасувати, скасувати запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_7 .

Зазначає, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, оскільки ОСОБА_7 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 338 КК України якого він фактично не вчиняв.

Вважає, що жодної обґрунтованої підозри ОСОБА_7 немає, з моменту реєстрації кримінального правопорушення останній повідомляв про свою непричетність до злочину, а додані до матеріалів клопотання матеріалів кримінального провадження не містять відомостей щодо безпосередньої причетності до цього правопорушення саме ОСОБА_7 .

Окрім цього, при обранні запобіжного заходу, який застосовується лише для конкретної категорії осіб в порядку глави 39 КПК України, в порушення вимог ч. 1 ст. 506 КПК України був відсутній законний представник.

Більш того, зазначає, що під час тривалого досудового розслідування орган досудового розслідування не спромігся провести судово-психіатричну експертизу ОСОБА_7 , однак при обранні запобіжного заходу останньому 27.02.2025 долучено судово-психіатричну експертизу з кримінального провадження, яке було зареєстроване ще у 2020 році в Дніпропетровській області.

Вважає, що стороною обвинувачення не доведено жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має мати похилого віку, яка потребує її постійної допомоги, намірів виїздити за межі України не мав, самостійно звертався до правоохоронних органів щодо його безпідставного розшуку та відсутності викликів до СВ Печерського УП ГУНП в м. Києві для проведення слідчих дій, тому відсутній ризик переховування від органів досудового розслідування або суду чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. А також всі речі та документи, які стороною обвинувачення вважаються «доказами» вилучено органом досудового розслідування в ході першочергових слідчих (розшукових) дій та перебувають в м. Києві, що свідчить про відсутній такого ризику як знищення, переховування та спотворення доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження .

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_7 , перевіривши апеляційну скаргу та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження, а тому суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений ним з поважних причин і підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 508 КПК України застосування запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 508 КПК України, здійснюється з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби та згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про продовження строку поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку такого поміщення, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора, правильно зазначив, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення суспільно небезпечного діяння, судовий розгляд якого не завершено. Також, в даному провадженні наявні ризики, передбачені п.п. 1, 4 ст. 177 КПК України.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, суд врахував, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про опікунів, близьких родичів чи членів сім`ї, які б могли піклуватися за ОСОБА_7 . Крім того, останній вказав, що його матір проживає в іншому місті, а інші близькі особи - відсутні. Заяви родичів ОСОБА_7 про можливість передання його під нагляд - до суду не надходили.

При цьому, суд врахував також і те, що незастосування будь-якого запобіжного заходу призведе до неможливості розгляду клопотання, оскільки самостійно ОСОБА_7 не зможе забезпечити свою належні процесуальну поведінку та явку в судові засідання, оскільки згідно клопотання, страждає на хронічне психічне захворювання - шизофренія параноїдна, безперервний перебіг, параноїдний синдром, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Отже, врахувавши всі обставини в сукупності, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку поміщення ОСОБА_7 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, місцевий суд дійшов вірного висновку про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для їх запобігання.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 інкримінований йому злочин не вчиняв є необґрунтованими, оскільки фактичні обставини кримінального провадження, питання кваліфікації злочину, винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення не є предметом розгляду під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Посилання захисника в поданій апеляційній скарзі на відсутність ризиків неправомірної поведінки, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки прокурором доведено, а судом встановлено ймовірність того, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, що в свою чергу може перешкоджати судовому розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим залишає її без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя