Справа № 362/1488/23
Провадження № 1-кп/362/213/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Василькові Київської області клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по об`єднаному кримінальну провадженню, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000663 від 26.09.2022 та за № 0000121 від 01.02.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 407 КК України

в с т а н о в и в:

У провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане попередньо клопотання про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтував тим, що останній до суду систематично не з`являвся, а тому було надано дозвіл на його затримання для розгляду даного клопотання. Вважає, що наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як обвинувачений може переховуватися від суду, що підтверджується його поведінкою до цього, впливати на свідків, з якими проходить службу і особисто знайомий, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення. Зауважив на тяжкість покарання, яке передбачено санкцією статті, а саме його безальтернативний вид позбавлення волі, а також вказав на положення ч. 8 ст. 176 КПК України щодо безальтернативності запобіжного заходу у даному випадку.

Також прокурор просив суд призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, проти чого сторона захисту не заперечила.

ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і пояснив, не йому не було відомо про час та місце судових засідань, у майбутньому зобов`язався вчасно з`являтися до суду.

Захисник також заперечила проти задоволення цього клопотання прокурора і вказала, що неприбуття її підзахисного до суду викликане погіршенням його здоров`я, а тому зазначені прокурором ризики відсутні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до таких висновків.

Даний обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

Кримінальне провадження підсудне Васильківському міськрайонному суду. Не існує підстав для закриття його на підставі пунктів 4-8 частини першої або частини другої ст. 284 КПК України.

Судом не встановлено жодних перешкод для призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні виходячи із обсягу пред`явленого обвинувачення.

Щодо клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочину діяльність. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, має бути враховано тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого та розмір заподіяної ним майнової шкоди.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2024 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 , з метою його приводу до Васильківського міськрайонного суду Київської області для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а провадження у справі було зупинено до розшуку обвинуваченого.

Обвинуваченого 29.04.2025 було затримано і доставлено до суду, у зв`язку з чим провадження по справі було відновлено.

Так, згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 29.04.2025, 28.04.2025 о 22:00 год. обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2024 по справі № 362/1488/23.

Відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини, з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, яке воно сформульовано у обвинуваченні, враховуючи особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжких злочину, а також тяжкість можливого покарання у межах санкцій ч. 5 ст. 407 КК України, яка передбачає позбавлення волі від 5 до 10 років, суд вважає, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду.

Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На думку суду, існує беззаперечне існування ризику щодо незаконного впливу свідків у цьому кримінальному провадженні, анкетні дані яких йому достеменно відомі, які мають бути допитаними безпосередньо у судовому засіданні на відповідній стадії судового провадження.

Таким чином, при вирішенні питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність свідків у даному кримінальному провадженні.

При вирішенні даного клопотання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Надаючи оцінку доводам, які наведені прокурором у клопотанні, враховуючи пояснення сторін кримінального провадження, оцінюючи відомості про особу обвинуваченого, суд погоджується зі стороною обвинувачення щодо існування вищезазначених ризиків та їх незмінності.

Суд при цьому враховує, що понять ризиків, як і видів доказів, якими вони можуть підтверджуватися, національне законодавство України не містить. Однак, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливість існування певних підозр щодо таких ризиків, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом наведено ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень частини 1 статті 177 КПК України.

На думку суду, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного статтею 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу й особі обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної його процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.

Отже, з врахуванням даних про особу обвинуваченого та усіх встановлених досудовим розслідуванням фактичних обставин справи, суд дійшов до висновку, що застосування до ОСОБА_4 одного із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаних ризиків.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених 402, 405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту затримання обвинуваченого, а саме з 28 квітня 2025 року.

За таких обставин, суд вважає клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу є обґрунтованим.

Керуючись 176-178, 182-183, 193-194, 197, 314-316, 309, 369-372, 615, КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті у ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 26 червня 2025 року включно.

Призначити об`єднане кримінальне провадження до судового розгляду 15:00 год. 07 травня 2025 року в приміщенні Васильківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Шевченка, 8.

Судовий розгляд здійснювати одноособово у відкритому судовому засіданні.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1