Справа № 522/7714/25
Провадження № 1-кс/522/4581/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України щодо нерозгляду клопотання у кримінальному провадженні №0000092 від 10.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження надійшла заява слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України щодо нерозгляду клопотання у кримінальному провадженні №0000092 від 10.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України.

Обґрунтовуючи поданий самовідвід слідчий суддя ОСОБА_3 послався на те, що кримінальне провадження №0000092 від 10.02.2022 року розпочате за заявою ОСОБА_4 від 24.01.2022 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України, яке на її думку вчинене працівниками Приморського районного суду м. Одеси, в якому він працює суддею.

Учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились.

Враховуючи неявку учасників судового провадження, а також їх необов`язкову участь у розгляді заяви про самовідвід, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе судовий розгляд проводити за відсутності учасників провадження.

Дослідивши заяву про самовідвід та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який собґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

Пунктом 4 ч.1 вказаної норми права регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, судом встановлено, що в провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України щодо нерозгляду клопотання у кримінальному провадженні №0000092 від 10.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України.

В своїй скарзі, поданій до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України, заявник ОСОБА_4 оскаржує бездіяльність співробітників ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у нерозгляді її клопотання від 01 липня 2025 року про витребування у ТУ ДСА в Одеській області матеріалів перевірки щодо дій службовців апарату Приморського районного суду м. Одеси, в якому він працює суддею.

Суд вважає, що викладені обставини можуть викликати сумніви у заявника в об`єктивності та неупередженості слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 під час розгляду її скарги від 11.07.2025 року.

Суд враховує доводи слідчого судді ОСОБА_3 щодо наявності підстав для задоволення заявленого нею самовідводу, окрім вимог п. 4 ч. 1 ст. 75, ст. 80 КПК України, а також враховує положення ст. 126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007, ст. 15 Кодексу суддівської етики, відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5 застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011, заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Відповідно до Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 та усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності) (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011; «Білуха проти України» від 09.11.2006), - заявлений суддею самовідвід не може бути предметом перевірки судом з точки зору обґрунтованості, з огляду на те, що ніхто не може змусити суддю здійснювати судовий розгляд, у разі його (судді) внутрішнього переконання з посиланням на конкретні обставини щодо можливості виникнення сумнівів в його неупередженості.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що заява слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 від 11.07.2025 рок - підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України щодо нерозгляду клопотання у кримінальному провадженні №0000092 від 10.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України (єдиний унікальним номер справи №522/7714/25, провадження №1-кс/522/4259/25).

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1