Справа № 643/6827/25
Провадження № 1-кс/643/2339/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000903 від 24.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Харківського районного управління поліції №2 ГУ Національної поліції в Харківській області проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню № 0000903 від 24.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.03.2025 до ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 , щодо невстановленої особи, яка шахрайським шляхом під приводом пригону транспортного засобу із - за кордону заволоділа грошовими коштами у розмірі 35 360 грн., які ОСОБА_4 03.02.2025 перерахував на банківську карту № НОМЕР_1 , яка належить невстановленій особі, чим спричинила ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст.214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2025 за № 0000903 за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 24.03.2025 до ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 , щодо невстановленої особи, яка шахрайським шляхом, повторно під приводом пригону транспортного засобу із- за кордону заволоділа грошовими котами у розмірі 40 050 грн., які ОСОБА_5 03.02.2025 перерахував на банківську карту № НОМЕР_1 , яка належить невстановленій особі, чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст.214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2025 за № 0000904 за попередньою кваліфікацією ч. 2 ст. 190 КК України.

26.03.2025 вказані провадження об`єднанні в одне кримінальне провадження за № 0000903 від 24.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України, оскільки вчинені однією і тією самою особою, та таке об`єднання сприятиме всебічності дослідження всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень, які підлягають доказуванню, процесуальній економії та прийняття справедливого рішення.

Таким чином, орган досудового розслідування дійшов до висновку, що вищевказані кримінальні правопорушення вчинені однією і тією самою особою, кримінальні провадження необхідно об`єднати, оскільки таке об`єднання сприятиме всебічності дослідження всіх обставин вчинення злочину, які підлягають доказуванню, процесуальній економії та прийняття справедливого рішення.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 03.02.2025 року у мережі Faсebook знайшов групу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в даній групі зазначені оголошення щодо продажу транспортних засобів, перейшовши на оголошення з приводу покупки автомобіля останній залишив свій контактний номер телефону, а саме НОМЕР_2 , через деякий час йому зателефонувала невідома особа з мобільного телефону НОМЕР_3 , який представився як ОСОБА_6 , та вони почали обговорювати, умови, щодо пригону автомобіля, на той час автомобіль перебував за межами країни, та з метою оформлення документів, ОСОБА_4 потрібно здійснити передоплату в розмірі 10 000 грн., останній погодився та 03.02.2025 приблизно о 11:48 перевів на банківську картку Укрсиббанк № НОМЕР_4 грошові кошти у розмірі 10000 грн. зі своєї банківської картки Приватбанк НОМЕР_5 , ОСОБА_6 підтвердив факт отримання грошових коштів. Через деякий час ОСОБА_6 знову сказав ОСОБА_4 , що з метою перегону через кордон автомобіля потрібно ще здійснити переказ коштів. Останній погодився та о 12:52 здійснив переказ грошових коштів у розмірі 25350 грн., зі своєї банківської картки Приватбанк НОМЕР_5 на іншу надану ним банківську картку Приватбанк № НОМЕР_1 емітовану на ім`я ОСОБА_7 , факт отримання грошових коштів ОСОБА_6 підтвердив. Після того, як здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_6 перестав виходити на зв`язок. Своїми діями, невстановлена особа, спричинила ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 35350 грн.

Окрім того, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , 03.02.2025 року у мережі Faсebook знайшов оголошення щодо продажу транспортних засобів із-за кордону, перейшовши на оголошення з приводу покупки автомобіля там був зазначений номер телефону НОМЕР_6 , на який останній здійснив дзвінок за допомогою додатку «Viber». В ході розмови чоловік представився як ОСОБА_8 , та повідомив що з метою пригону транспортного засобу із-за кордону необхідно здійснити передоплату на банківську картку Приватбанк № НОМЕР_1 . Останній погодився та здійснив переказ грошових коштів у розмірі 11 400 грн., зі своєї банківської картки ПУМБ № НОМЕР_7 на банківську картку Приватбанк № НОМЕР_1 емітовану на ім`я ОСОБА_9 , факт отримання грошових коштів ОСОБА_8 підтвердив. Через деякий час ОСОБА_8 знову попрохав ще здійснити переказ грошових коштів у розмірі 13 100 грн., що ОСОБА_5 й зробив, перерахував грошові кошти зі своєї банківської картки на вищезазначену картку. Приблизно о 21:00 ОСОБА_8 знову зателефонував ОСОБА_5 , та повідомив, що потрібно доплатити грошові кошти у розмірі 15 550 грн., та надіслав у «Viber» платіжне доручення на ім`я ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що у останнього були відсутні грошові кошти на банківській картці, він здійснив переказ з картки знайомого, а саме ОСОБА_10 Приватбанк № НОМЕР_8 на вищезазначену картку у розмірі 15 550 грн., факт отримання грошових коштів ОСОБА_8 підтвердив. Після того, як здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_8 перестав виходити на зв`язок. Своїми діями, невстановлена особа, спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 40 050 грн.

Отже, в ході досудового розслідування встановлено, що потерпілі здійснили переказ грошових коштів на банківські картки невстановлених осіб, які шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами, а саме на картки: Укрсиббанк № НОМЕР_4 емітовану на ім`я ОСОБА_11 та Приватбанк № НОМЕР_1 емітовану на ім`я ОСОБА_9 .

Надалі, було отримано інформацію у АТ КБ «ПриватБанк» щодо банківської карти № НОМЕР_1 емітованої на ім`я ОСОБА_9 де підтверджується факт отримання ОСОБА_12 грошових кошт від потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 , які він у подальшому перерахував на інші банківські картки, власники яких на даний час встановлюються, та зняття грошових кошт ОСОБА_12 у розмірі 13 000 грн., за адресою: м. Харків, вул. Нескорених, 14 ТЦ Джокер., в банкоматі САНА 7087; 05.02.2025 о 09:45 зняття грошових кошт у розмірі 4200 грн. за адресою: м. Харків, вул. Нескорених, 14 ОСОБА_13 , в банкоматі САНА 7087; 10.02.2025 о 17:07 зняття грошових кошт у розмірі 1 700 грн. за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 144 Б, ТЦ Компас в банкоматі САНА5726.

Під час досудового розслідування у порядку ст. 40 КПК України було надано доручення працівникам ВКП ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 .

Оперативним шляхом на виконання доручення у порядку ст. 40 КПК України співробітниками ВКП ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , місцезнаходження останнього на даний час встановлюється.

На теперішній час достатньо вважати, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_14 .

Окрім цього, від співробітників ВКП ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшов рапорт про доцільність проведення обшуку за адресою мешкання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що за даною адресою може зберігатись інформація та документи, які, як самостійно, так і в сукупності з іншими доказами мають суттєве значення для з`ясування обставин злочину, встановлення кола осіб причетних до вчинення вказаного злочину.

Зазначена інформація та документи можуть міститись в комп`ютерній техніці, мобільних телефонах, мобільних терміналах, планшетах, електронних носіях інформації, флеш (usb) - накопичувачах, магнітних жорстких дисках, інших електронних приладах, матеріальних носіях інформації, сім-картах, банківських карток, чорнових записах тощо.

29.04.2025 на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова слідчого судді ОСОБА_15 у період часу з 10:49 по 13:47 старшим слідчим СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своєї дівчиною ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході якого було виявлено та вилучено речі які належать ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мобільний телефон Xiaomi Mi9T IMEI: НОМЕР_9 , рожевого кольору з синім чохлом, з сім картками НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ; мобільний телефон Redmi Note 10 IMEI: НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , сірого кольору; банківську картку Приватбанк: НОМЕР_1 ; анкета для надання банківських послуг Monobank на ім`я ОСОБА_12 з зазначеним рахунком НОМЕР_14 ; квитанцію про здійснення платіжної операції 31.03.2025 Ощадбанк на ім`я ОСОБА_12 з зазначеними рахунками дебит - НОМЕР_15 , кредит - НОМЕР_16 .

Окрім того, було вилучено речі які належать ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : мобільний телефон Iphone 14 Plus IMEI НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , фіолетового кольору, з чохлом чорного кольору, в якому перебувають віртуальні сім картки з номерами: НОМЕР_19 , НОМЕР_20 ; банківські картки Приватбанк: НОМЕР_21 ; НОМЕР_22 , банківську картку Monobank НОМЕР_23 .

Вищеперераховані предмети, що були вилучені під час обшуку на теперішній час мають істотне значення по вказаному кримінальному провадженню та в порядку ст. 98 КПК України визнані речовими доказами.

Власниками вилучених речей в ході обшуку є ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (засоби зв`язку відсутні) та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку відсутні (мама: НОМЕР_24 ).

Вилучення вищезазначених предметів було здійснено з метою збереження речових доказів, а також під час обшуку було встановлено, що у мобільних телефонах, які були вилучені в ході обшуку, встановлені додатки банків, на картки яких були перераховані грошові кошти, які здобуті злочинним шляхом.

Таким чином існують достатні підстави вважати, що виявлені та вилучені під час проведення огляду предмети є предметами кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Сторона обвинувачення зазначила, що не просить суд позбавити можливості власника майна на його володіння, в повному обсязі, а лише просить обмежити право користування та розпорядження для запобігання знищенню та пошкодженню речового доказу та інформації яка міститься в ньому, так як в вилучених під час проведення обшуку предметах може міститись інформація, що має суттєве значення по вказаному кримінальному провадженню, яку можливо отримати лише в результаті проведення ряду слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій та шляхом призначення судових експертиз.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду подала заяву в якій просила розглянути клопотання без її участі, клопотання підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання заперечував, оскільки він не знав від кого йшли ці кошти, вважав, що це звичайні переводи без криміналу, якби він знав, що це за гроші то ніколи б цим не займався. Просив повернути йому телефон, оскільки він необхідний йому для навчання.

Власник майна ОСОБА_16 через канцелярію суду надала письмові пояснення стосовно клопотання про арешт майна. Просила повернути їй телефон, оскільки він необхідний їй для навчання.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна здійснюється під час огляду, обшуку.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використовувалися як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Постановою старшого слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_17 від 30.04.2025 вилучені 29.04.2025 в ході обшуку речі було визнано речовим доказам.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява №48191/99, п.п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із позбавленням права відчуження, розпорядження та використання майном, а саме на :

-мобільний телефон Xiaomi Mi9T IMEI: НОМЕР_9 , рожевого кольору з синім чохлом, з сім картками НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ;

-мобільний телефон Redmi Note 10 IMEI: НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , сірого кольору;

-банківську картку Приватбанк: НОМЕР_1 ;

-анкету для надання банківських послуг Monobank на ім`я ОСОБА_12 з зазначеним рахунком НОМЕР_14 ;

- квитанцію про здійснення платіжної операції 31.03.2025 Ощадбанк на ім`я ОСОБА_12 з зазначеними рахунками дебит - НОМЕР_15 , кредит - НОМЕР_16

-мобільний телефон Iphone 14 Plus IMEI НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , фіолетового кольору, з чохлом чорного кольору, в якому перебувають віртуальні сім картки з номерами: НОМЕР_19 , НОМЕР_20 ;

-банківські картки Приватбанк: НОМЕР_21 ; НОМЕР_22 ;

-банківську картку Monobank НОМЕР_23 .

Вилучене майно, а саме: мобільний телефон Xiaomi Mi9T IMEI: НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , рожевого кольору з синім чохлом, з сім картками НОМЕР_10 , НОМЕР_11 повернути на відповідальне зберігання ОСОБА_12 , попередивши його про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Вилучене майно, а саме: мобільний телефон Iphone 14 Plus IMEI НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , фіолетового кольору, з чохлом чорного кольору, в якому перебувають віртуальні сім картки з номерами: НОМЕР_19 , НОМЕР_20 повернути на відповідальне зберігання ОСОБА_16 , попередивши її про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Зберігання майна зазначеного в п.п.1.1-1.3 визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1