Справа №760/8102/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25, у спеціальному судовому провадженні (in absentia) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 17.11.2017, на підставі обвинувального акту, затвердженого 07.04.2023 прокурором - заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 , за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Волгоград, Російської Федерації, громадянки України, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, нехтуючи вимогами Конституції і законів України, Присягою працівника прокуратури, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність призначення ОСОБА_7 на посаду так званого «прокурора Республіки Крим», а також незаконного проведення на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя референдуму, наслідком якого відбулось відокремлення вказаних адміністративно-територіальних одиниць від України та приєднання їх до складу Російської Федерації, у березні 2014 року, маючи на меті сприяти представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України, вчинила активні дії у створенні та забезпеченні подальшої діяльності прокуратури Російської Федерації на території України, які полягали у вступі за власним бажанням до незаконно створеної так званої «прокуратури Республіки Крим» та продовженні здійснення своєї трудової діяльності у складі незаконно створеної так званої «прокуратури Республіки Крим», яка увійшла до складу прокуратури Російської Федерації без підпорядкування Генеральній прокуратурі України, а також виконанні незаконних розпоряджень та наказів, наданих ОСОБА_7 .

Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_6 , перебуваючи на території міста Сімферополя Автономної Республіки Крим та обіймаючи посаду начальника відділу організації представництва управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Автономної Республіки Крим, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні 2014 року, більш точну дату та час органу досудового розслідування не вдалося встановити, погодилась на прийняття її до незаконно створеної так званої «прокуратури Республіки Крим» та призначення її на так звану посаду «прокурора апеляційного відділу кримінально - судового управління прокуратури Республіки Крим», а також погодилась на виконання вказівок і розпоряджень незаконних так званих керівників зазначеної «прокуратури».

ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, працівником прокуратури Автономної Республіки Крим з підпорядкуванням Генеральній прокуратурі України, нехтуючи вищевказаними вимогами Конституції і законів України, впродовж 2014 року продовжила свою трудову діяльність у складі незаконно створеної так званої «прокуратури Республіки Крим», яка увійшла до складу прокуратури Російської Федерації без підпорядкування Генеральній прокуратурі України та сприяла представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим та придушення проявів незгоди з окупацією серед громадян України на території АР Крим, у супереч Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 щодо незалежного і безстороннього розгляду справ судом та ст. ст. 54, 64 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» щодо застосування на окупованій території АР Крим кримінального законодавства України 24.02.2015, точний час досудовим розслідуванням на даний час не встановлено, перебуваючи в приміщенні так званого Верховного Суду Республіки Крим, який розташований за адресою Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Павленко, 2, діючи в інтересах Російської Федерації, перебуваючи на посаді прокурора апеляційного відділу кримінально - судового управління прокуратури Республіки Крим незаконно утвореної прокуратури Республіки Крим, маючи професійний досвід, надала допомогу представникам іноземної держави, а саме прийняла участь у судовому засіданні та підтримувала позицію від імені Російської Федерації щодо відмови у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримував проукраїнську позицію, з метою придушення його суспільної активності проти окупації півострова Крим, на постанову Київського районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 08.02.2015 про обрання та залишення в силі міри запобіжного заходу останньому у вигляді тримання під вартою.

За результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги, 24.02.2015 так званим Верховним судом Республіки Крим її залишено без задоволення, а ОСОБА_8 незаконно залишено під вартою.

Внаслідок чого, за активного сприяння ОСОБА_6 порушено право ОСОБА_8 на свободу і особисту недоторканість та на справедливий суд.

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим та придушення проявів незгоди з окупацією серед громадян України на території АР Крим, всупереч Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 щодо незалежного і безстороннього розгляду справ судом та ст. ст. 54, 64 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» щодо застосування на окупованій території АР Крим кримінального законодавства України 27.02.2015, 25.05.2015 та 13.10.2016 точний час досудовим розслідуванням на даний час не встановлено, перебуваючи в приміщенні так званого Верховного Суду Республіки Крим, який розташований за адресою Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Павленко, 2, діючи в інтересах Російської Федерації, перебуваючи на посаді прокурора апеляційного відділу кримінально - судового управління прокуратури Республіки Крим незаконно утвореної прокуратури Республіки Крим, маючи професійний досвід, надала допомогу представникам іноземної держави, а саме прийняла участь у судовому засіданні та підтримувала позицію від імені Російської Федерації щодо відмови у задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_9 , який підтримував проукраїнську позицію, з метою придушення його суспільної активності проти окупації півострова Крим щодо незаконного тримання останнього під вартою.

За результатами розгляду вищезазначених апеляційних скарг, 27.02.2015, 25.05.2015 та 13.10.2016 так званим Верховним судом Республіки Крим їх залишено без задоволення, а ОСОБА_9 незаконно залишено під вартою.

Внаслідок чого, за активного сприяння ОСОБА_6 порушено право ОСОБА_9 на свободу і особисту недоторканість та на справедливий суд.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим та придушення проявів незгоди з окупацією серед громадян України на території АР Крим, у супереч Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 щодо незалежного і безстороннього розгляду справ судом та ст. ст. 54, 64 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» щодо застосування на окупованій території АР Крим кримінального законодавства України 27.10.2016, точний час досудовим розслідуванням на даний час не встановлено, перебуваючи в приміщенні так званого Верховного Суду Республіки Крим, який розташований за адресою Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Павленко, 2, діючи в інтересах Російської Федерації, перебуваючи на посаді прокурора апеляційного відділу кримінально - судового управління прокуратури Республіки Крим незаконно утвореної прокуратури Республіки Крим, маючи професійний досвід, надала допомогу представникам іноземної держави, а саме прийняла участь у судовому засіданні та підтримувала позицію від імені Російської Федерації щодо відмови у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_10 , який підтримував проукраїнську позицію, з метою придушення його суспільної активності проти окупації півострова Крим, на вирок Київського районного суду м. Сімферополя від 10.06.2016.

За результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги, 27.10.2016 так званим Верховним судом Республіки Крим її залишено без задоволення, а вирок відносно ОСОБА_10 без змін.

Внаслідок чого, за активного сприяння ОСОБА_6 порушено право ОСОБА_10 на свободу і особисту недоторканість та на справедливий суд.

Допомога ОСОБА_6 іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів прокуратури Російської Федерації та придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території АР Крим призвели до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим.

Зазначені дії обвинуваченої ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції № 1404-VIII від 02.06.2016), як державну зраду, а саме, як вчинення умисного діяння, вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, яке проявилось у наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_6 з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Встановлено, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а також повістки про виклик до слідчого неодноразово шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження вручені ОСОБА_6 у порядку, встановленому законом.

30.09.2015 підозрювану ОСОБА_6 було оголошено у розшук, встановлено, що остання проживає на тимчасово окупованій російською федерацією АР Крим у м. Сімферополь.

26.12.2022 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя по справі № 335/5974/22-к надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6

26.11.2024 на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва призначено спеціальне судове провадження.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судові засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою в спосіб, передбачений вимогами КПК України, шляхом публікацій в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), а також шляхом розміщення відповідної інформації на офіційних сайтах Офісу Генерального прокурора та Солом`янського районного суду міста Києва. Будучи повідомленою про розгляд справи, жодних клопотань, заяв, скарг не подавала.

Суд вважає, що стороною обвинувачення, а також судом здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, а ОСОБА_6 мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, мала би отримати оголошено підозру, відповідні виклики до слідчого, прокурора та суду.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 здійснювала активний та розумний захист у кримінальному провадженні прав та законних інтересів обвинуваченої всіма незабороненими законом способами. На думку захисника, обвинувачення не доведено в судовому засіданні, що, за позицією сторони захисту, є підставою для виправдання ОСОБА_6 , зазначила, що ОСОБА_6 , як громадянка Російської Федерації не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Незважаючи на вказану позицію сторони захисту, винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого останній кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які суд визнав належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми для висновку про винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом, а саме:

-Витягом з ЄРДР № 0001637, зі змісту якого слідує, що працівники прокуратури Автономної Республіки Крим, достовірно знаючи, що АРК є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні-серпні 2014 року погодились на призначення на різні посади незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, виконували вказівки і розпорядження так званих керівників вказаної прокуратури. Створення та діяльність на території України правоохоронних органів іноземної держави призвели до посилення окупації півострова Крим, забезпечили належне функціонування незаконних органів та злочинної організації на чолі з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Цими діями зазначені вище особи сприяли представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України, що полягало у створенні умов для функціонування на території України іноземного правоохоронного органу, а саме прокуратури Російської Федерації, та забезпечує тривалу окупацію півострова Крим, з якого також вбачається, що про підозру у даному кримінальному провадженні було повідомлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також Рапортом про виявлене кримінальне правопорушення, зміст якого збігається зі змістом інформації, викладеної у Витягу;

-Витягом з ЄРДР № 0000199, у зв`язку із реєстрацією виділеного на підставі постанови від 17.11.2017 р. кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , дії якої кваліфіковані за ч. 1 ст. 111 КК України;

-Списком прокурорсько-слідчих працівників органів прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, стосовно яких є дані щодо можливого самовільного їх переходу на роботу до окупаційних органів прокуратури Криму, складеним Головним управлінням кадрового забезпечення Генеральної прокуратури України, в якому зазначена ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший радник юстиції, начальник відділу організації представництва управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Автономної Республіки Крим, п. 120;

-Роздруківкою «Телефонный справочник органом прокуратуры Республики Крым Россия» станом на 04.07.2014, в якому наявні контакти ОСОБА_6 , як прокурора апеляційного відділу;

-Протоколом огляду документів від 31.08.2015 з додатком, відповідально до якого предметом огляду є копія апеляційної постанови від 13.05.2015 по справі № 22-1184/2015, виконана на 1 аркуші формату А4 двостороннім друком російською мовою у м. Сімферополі «апелляционное постановление Верховного суда Республики Крым от 13.05.2015 № 22-1184/2015», відповідно до якої слухання кримінальної справи за апеляційним поданням державного обвинувача на вирок Ялтинського міського суду Республіки Крим від 23.03.2015 року, яким ОСОБА_13 було засуджено, де в судовому засіданні перебувала у якості прокурора ОСОБА_6 , та «апелляционным постановлением Верховного Суда Республики Крым» від 13.05.2015 р.;

-Протоколом огляду документів від 14.09.2015 р., відповідно до якого предметом огляду є копія апеляційної постанови від 24.02.2015 по справі № 22к-596/2015 «апелляционное постановление Верховного Суда Республики Крым», з якої вбачається, що ОСОБА_6 прийняла участь у судовому засіданні та підтримувала позицію від імені Російської Федерації щодо відмови у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримував проукраїнську позицію, на постанову Київського районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 08.02.2015 про обрання та залишення в силі міри запобіжного заходу останньому у вигляді тримання під вартою. За результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги, 24.02.2015 так званим Верховним судом Республіки Крим її залишено без задоволення, а ОСОБА_8 незаконно залишено під вартою;

-Наказом № 13дк від 01.12.2014 «Про звільнення», зі змісту якого слідує, що Генеральною прокуратурою України проведено перевірку за фактом порушення закону окремими працівниками прокуратури Автономної Республіки Крим. Встановлено, що у березні-серпні 2014 року працівники прокуратури, серед яких ОСОБА_6 , у порушення Конституції України та законів України перейшли на службу до окупаційних органів прокуратури Республіки Крим у складі Російської Федерації, що незаконно діють на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, такий перехід відбувся на підставі неправомірних рішень незаконно призначеного прокурора Республіки Крим ОСОБА_7 . Усупереч вимогам ст. 46 Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_6 грубо порушила Присягу працівника прокуратури, що несумісне з її подальшим перебуванням в органах прокуратури України. Ураховуючи наведене, за порушення Присяги працівника прокуратури начальника відділу організації представництва управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_6 звільнено із займаної посади позбавленням класного чину «старший радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 11.12.2013 № 630к;

-Супровідним листом із додатками за підписом Начальника відділу штатів, обліку кадрів та дисциплінарної практики від 01.03.2018, згідно з яким на адресу слідчого направлені у друкованому та електронному вигляді інформація стосовно колишніх працівників прокуратури Автономної Республіки Крим у вигляді завірених скріншотів із бази даних комплексної системи обліку персоналу та його ідентифікаційних документів, за допомогою якої виготовляються службові посвідчення прокурорів, а також фотографій зазначених осіб, в тому числі відносно ОСОБА_6 . З додатків вбачається, що ОСОБА_6 із 25.11.2011 р. призначена начальником відділу прокуратури Автономної Республіки Крим, останній видано службове посвідчення № НОМЕР_3 від 08.10.2012 р., судом оглянуто фотографію із зображенням ОСОБА_6 ;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.02.2018 р., згідно з яким ОСОБА_14 , державному обвинувачеві апеляційної групи в апеляційній інстанції Республіки Крим, у присутності двох понятих були пред`явлені 12-ть фотокарток із зображеннями осіб жіночої статі у формі прокуратури, з яких ОСОБА_14 впізнав на фото під № 8 ОСОБА_6 , як особу, яка працювала обвинувачем апеляційної групи;

-Постановою слідчого про приєднання речових доказів від 11.04.2018, відповідно до якої до матеріалів провадження приєднано документи незаконно утворених на окупаційній території органів, а саме постанови, так званого «Верховного суду Республіки Крим» від 27.02.2015, 25.05.2015 та 13.10.2016;

-Процесуальними документами, постановленими незаконно створеним на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим судом, мовою оригіналу «апелляционное постановление Верховного Суду Республики Крым от 27.02.2015 года по делу № 22к-650/2015 в отношении ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Апелляционное постановление от 25 мая 2015 года по делу № 22к-1505/2015 в отношении ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Апелляционное постановление от 13 октября 2016 года по делу № 22к-3173/2016 в отношении в отношении ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », з яких вбачається, що у судових засіданнях у якості державного обвинувача перебувала ОСОБА_6 ;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.04.2018 р., згідно з яким ОСОБА_9 були пред`явлені 12-ть фотокарток із зображеннями осіб жіночої статі у формі прокуратури, з яких ОСОБА_9 впізнав на фото під № 12 ОСОБА_6 ;

-Копією анкети отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон, з якої вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.1999 року, виданим ЦРВ СМУГУ МВС України в Криму, та місцем проживання обвинуваченої є: АДРЕСА_2 ;

-Відомостями Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації від 26.09.2017 р., відповідно до яких ОСОБА_6 документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.1999 року, виданим ЦРВ СМУГУ МВС України в Криму, паспортом громадянина України для виїзду за корон серії НОМЕР_2 , виданим 28.03.2008 органом видачі 0102;

-Запитом прокуратури на адресу Адміністрації Президента України від 04.09.2017 та відповіддю на запит за підписом заступника глави Адміністрації Президента України ОСОБА_15 від 17.10.2017, відповідно до яких від ОСОБА_6 клопотання про вихід із громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства не надходило;

-Біографічною довідкою ОСОБА_6 , з якої вбачається, що з листопада 2011 року по червень 2014 року остання займала посаду начальника відділу: відділу організації представництва/управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Автономної Республіки Крим;

-Довідкою т.в.о. заступника начальника Головного управління - начальника спецпідрозділу Відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України від 24.09.2019 р., згідно із якою ОСОБА_6 у період з 20.02.2014 по теперішній час державний кордон України та адміністративну межу з ТОТУ АР Крим не перетинала;

-Особовою карткою ОСОБА_6 , з якої вбачається, що остання є громадянкою України та документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , паспортом громадянина України для виїзду за корон серії НОМЕР_2 , виданим 28.03.2008 органом видачі 0102;

-Рапортом о/у ВКП ГУНП в АР Крим та м. Севастополі від 05.08.2021, відповідно до якого в ході виконання доручення було проведено моніторинг мережі інтернет з метою встановлення додаткової інформації відносно ОСОБА_6 сторінок в соціальних мережах фейсбук, інстаграм, однокласники та вконтакте ОСОБА_6 не має.

Із врахуванням зазначених вище доказів, безпосередньо досліджених судом під час судового розгляду, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний вищезазначений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме у вчиненні громадянином України умисного діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, що проявилось у наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Таким чином, суд відхиляє позицію сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_6 , яка була представлена в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_4 , стосовно невинуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні, оскільки позиція сторони захисту спростовується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, аналіз та оцінка яким надані судом у мотивувальній частині вироку суду.

Крім того, реагуючи на позицію сторони захисту стосовно того, що обвинувачена ОСОБА_6 не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, оскільки перейшовши на роботу до органів прокуратури у тимчасово окупованому Криму, набула громадянства іноземної держави - рф, суд зазначає наступне.

Під час судового розгляду судом були досліджені подані стороною обвинувачення докази, серед яких: копія анкети отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 , відомості Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації від 26.09.2017 р., біографічна довідка ОСОБА_6 , особова картка ОСОБА_6 , з яких вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.1999 року, виданим ЦРВ СМУГУ МВС України в Криму, а також паспортом громадянина України для виїзду за корон серії НОМЕР_2 , виданим 28.03.2008 органом видачі 0102. Відповідно до змісту запиту прокуратури на адресу Адміністрації Президента України від 04.09.2017 та відповіді на запит за підписом заступника глави Адміністрації Президента України ОСОБА_15 від 17.10.2017 обвинувачена ОСОБА_6 клопотання про вихід із громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства не направляла.

Тобто, судом встановлено, що на час вчинення кримінального правопорушення обвинувачена ОСОБА_6 була громадянкою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 9 вказаного Закону України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Таким чином, навіть вступивши на службу в незаконно створений на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим орган влади - так звану «прокуратуру Республіки Крим» обвинувачена за законодавством України є громадянкою України, а тому її протиправні дії були вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 111 КК України, як державна зрада.

Крім того, постановляючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_6 , суд також керується тим, що відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 5, ч. 1 ст. 72, ст. 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Так, вступаючи на посаду прокурора України, обвинувачена ОСОБА_6 складала присягу прокурора, присягаючи присвятити свою діяльність служінню Українському народові і Україні, неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку, захищати права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства і держави, постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання прокурора.

Натомість - дану присягу прокурора обвинувачена порушила, за що була звільнена з органів прокуратури України на підставі наказу № 13дк від 01.12.2014, та вступаючи на службу у незаконно створений орган влади, на посаду прокурора, та здійснюючи діяльність як державний обвинувач у незаконно створених судових установах на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, за обставин, викладених в обвинувальному акті, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_6 фактично утверджувала вертикаль окупаційної влади в правоохоронній сфері на тимчасово окупованій Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим, тим самим, надаючи іноземній державі та її представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд керується наступним:

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченій судом враховано, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України, яке відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України належить до особливо тяжких злочинів; обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, кримінальне правопорушення вчинено нею вперше, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченої, та обставини, які згідно із ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлені.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, конкретних обставин справи та особи обвинуваченої ОСОБА_6 відсутністю обставин, які пом`якшують та які обтяжують покарання обвинуваченої, суд доходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією усього належного майна.

Призначаючи такий вид та розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

З урахуванням зазначених обставин, на переконання суду, мета покарання буде досягнута через призначення обвинуваченій саме такого покарання, як визначено вироком суду.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід судом під час ухвалення вироку не обирається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 129, 174, 337, 349, 368, 369, 370, 373, 374, ч. ч. 1, 2 ст. 297-1, ч. 3 ст. 323, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років з конфіскацією усього майна, яке належить їй на праві власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирішити долю речових доказів:

-документи незаконно утворених на окупаційній території органів, а саме постанови, так званого «Верховного суду Республіки Крим» від 27.02.2015, 25.05.2015 та 13.10.2016, - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку його зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та захиснику.

Інформацію про ухвалення вироку опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті судової влади.

Суддя: ОСОБА_1