КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3675/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 358 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22-00 год. по 05-00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, необхідності прослідування до місць цивільного захисту та виконання трудових обов`язків, строком до 20.06.2025 року включно.

Роз`яснено підозрюваній, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає та здійснює трудову діяльність (м. Київ та Обухівський район Київської області), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні № 0001006;

5) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності);

6) носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 20.06.2025 року включно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час розгляду апеляційної скарги по суті, захисником ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подано доповнення до апеляційної скарги, в яких апелянт зазначає, що ОСОБА_7 не затримувалась у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, покладені на неї обов`язки підозрюваної - виконує добросовісно.

Під час розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , взагалі не надано оцінку тому, чи є підозра, повідомлена ОСОБА_7 обґрунтованою.

Суб`єктивна сторона інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень передбачає наявність у особи, яка їх вчиняє, прямого умислу на вчинення тих чи інших протиправних дій.

Однак, жоден з документів, долучених стороною обвинувачення, до матеріалів, що обґрунтовували клопотання щодо обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу не містили відомостей про те, що остання свідомо вчиняла протиправні дії, усвідомлювала їх протиправність та бажала настання негативних наслідків в їх результаті.

Виходячи з наведеного, є сумнівною доведеність причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

На переконання сторони захисту, в судовому засіданні прокурором не було доведено наявність жодного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які було заявлено у клопотанні.

Сторона захисту вважає, що у суду не було достатніх підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, натомість є достатні підстави для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, якого буде цілком достатньо для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, та забезпечить необхідність прибуття останньої до суду, слідчого судді, прокурора та слідчого.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали подану апеляційну скаргу, з доповненнями, доводи прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, з доповненнями, захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду, колегія суддів вважає, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею в цілому дотримані.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001006 від 28.12.2024 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 367 КК України, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365, ОСОБА_21 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 365 КК України.

Так, у вихідний день 22.12.2024 о 09:00 год ЗЧПНСІ ОСОБА_15 заступив на добове чергування згідно Наказу №357 від 20.12.2024 «Про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу», на посаду в.о. ЧПНСІ, очоливши чергову та оперативну зміну. Згідно Наказу №357 від 20.12.2024 «Про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу» на чергування серед інших також заступили: ЗЧПНСІ ОСОБА_16 , старший по корпусу відділу режиму і охорони корпусного відділення №1 ОСОБА_17 (який фактично ніс службу на корпусному відділенні №2), старший по корпусу відділу режиму і охорони корпусного відділення №2 ОСОБА_18 (який фактично ніс службу на корпусному відділенні №1), старший оперуповноважений ОСОБА_22 , черговий фельдшер Філії ОСОБА_21 та сестра медична Філії ОСОБА_7 .

Під час несення служби у добове чергування в.о ЧПНСІ ОСОБА_15 відповідно до покладених на нього функціональних обов`язків, положень Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально - виконавчої служби України та Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України, зобов`язаний здійснювати організацію та забезпечення охорони нагляду ізоляції ув`язнених та засуджених, а також контроль за несенням служби особового складу чергової та денної зміни, що заступили на чергування у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Встановлено, що 22.12.2024 в період приблизно з 14:30 год по 14:45 год, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин між ув`язненим ОСОБА_10 з камерного приміщення №35 та ув`язненим ОСОБА_23 з камерного приміщення №71 у прогулянковому дворі №23, що знаходиться на п`ятому поверсі корпусних відділень №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор», за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, виник конфлікт, в ході якого засуджений ОСОБА_10 спільно з засудженими ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими не встановленими на даний час досудовим розслідуванням ув`язненими (засудженими), спричинили ув`язненому ОСОБА_23 тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді синця на верхній повіці лівого ока, ближче до зовнішнього його кута, синця на грудній клітині зліва від рівня 4-го ребра до 11-го ребра між середньо-пахвовою та задньо-пахвовою лініями, синця у лівому підребер`ї на рівні задньої пахвової лінії, синців на тильній поверхні лівої кісті на фоні основного суглобу 3-го пальця та на тильній поверхні основної фаланги 4-го пальця, перелому 4-11 ребр по передньо-пахвовій лінії зліва, 4-7 по передньо-пахвовій справа та перелому 7-го ребра по лопатковій лінії зліва із розривами пристінкової плеври зліва, крововилив у м`які тканини голови у правій скронево-потиличній ділянці, крововиливу під оболонки, у речовину та шлуночки мозку, що спричинені в результаті дії тупих предметів в один і той самий час та які перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті та в подальшому, 28.12.2024, призвели до смерті ув`язненого ОСОБА_23 від поєднаної травми голови та грудної клітини з пошкодженням головного мозку та ребер.

Разом з тим, в цей час молодший інспектор денної зміни відділу режиму і охорони ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_20 перебуваючи на коридорі прогулянкових двориків в момент поміщення ОСОБА_23 до прогулянкового двору №23, усвідомлюючи, в силу займаної посади, функціональних обов`язків та професійного досвіду, ризики та можливості виникнення конфлікту та бійки між ув`язненими, умисно перевищив свої службові повноваження в частинні наданих йому функціональними обов`язками прав та нехтуючи покладеними на нього обов`язками, проігнорував можливість попередження та припинення конфлікту який супроводжувався побиттям ОСОБА_23 з боку ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших, не встановленим на даний час досудовим розслідуванням, ув`язнених та засуджених.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час 22.12.2024, проте не раніше 14:45 год та не пізніше 15:34 год, до чергової частини на службовий мобільний телефон зателефонував перший заступник начальника установи ОСОБА_24 , який повідомив в.о. ЧПНСІ ОСОБА_15 , що на прогулянкових двориках корпусного відділення №1, 2 відбувся конфлікт між ув`язненими за участі ув`язненого ОСОБА_23 . Також в цей час на території ДУ «Київський слідчий ізолятор» по власним справам перебував начальник установи ОСОБА_25 , який біля чергової частини зустрів в.о. ЧПНСІ ОСОБА_15 та повідомив йому аналогічну за змістом інформацію отриману попередньо від ОСОБА_24 , щодо конфлікту в прогулянкових двориках за участі ув`язнених та наказав ОСОБА_15 направлятися до прогулянкових двориків, розібратись в ситуації та доповісти.

На виконання вказівки начальника установи та з метою прибуття на місце події, у черговій частині зібралися ЗЧПНСІ ОСОБА_16 та старший оперуповноважений ОСОБА_22 , які разом з в.о. ЧПНСІ ОСОБА_15 направились до корпусного відділення №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор».

о 15:34 год на шляху до корпусного відділення №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор» біля корпусного відділення №3,4, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_22 зустріли старшого по корпусу ОСОБА_26 , якому ОСОБА_15 наказав йти разом з ними до прогулянкових двориків корпусного відділення №1,2 вказуючи, що звідти надійшов сигнал тривоги. На виконання вказівки ОСОБА_15 , ОСОБА_26 приєднався до групи.

Далі о 15:39 год ОСОБА_15 прибув до корпусного відділення №1,2 та перебуваючи на одному з поверхів вказаних корпусних відділень, залучив до складу групи старшого по корпусному відділенню №1 ОСОБА_17 , який фактично ніс службу на корпусному відділенні №2 та старшого по корпусному відділенню №2 ОСОБА_18 , який фактично ніс службу на корпусному відділенні №1 та о 15 год 44 хв ОСОБА_15 разом з ОСОБА_16 ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 розпочали рух по гвинтових сходах які ведуть до прогулянкових двориків які знаходяться на п`ятому поверсі корпусних відділень №1, 2 ДУ «Київський слідчий ізолятор».

О 15:45 год ОСОБА_15 разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 прибули на п`ятий поверх прогулянкових двориків, та ОСОБА_15 , знаходячись на коридорі прогулянкових двориків біля відкритих дверей до прогулянкового дворику №23 повідомив своїм підлеглим та ув`язненим які хаотично рухались по коридору прогулянкових двориків про те, що прогулянка завершена і всім ув`язненим (засудженим) необхідно повернутись до своїх камерних приміщень.

Далі ОСОБА_15 о 15:46 год надав вказівку ОСОБА_26 здійснити обхід прогулянкових двориків та перевірити їх, а сам разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 зайшли до прогулянкового дворику №23 де виявили навпроти вхідних дверей трохи праворуч біля стіни ув`язненого з камерного приміщення №71 ОСОБА_23 , який перебував у фізично безпорадному стані, на що вказувало сидяче положення ОСОБА_23 , наявність тілесних ушкоджень, слідів засохлої крові на обличчі та у брудному одязі. На запитання працівників ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_23 відповів, що тілесні ушкодження отримав при падінні з брусів.

В подальшому, в проміжок часу з 15:46 год по 15:51 год, під час виконання функціональних обов`язків у ОСОБА_15 , в межах своєї зони відповідальності, перебуваючи на п`ятому поверсі прогулянкових двориків корпусних відділень №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор» розуміючи, в силу займаної посади та професійного досвіду, що в прогулянковому дворі №23 відсутні брусі та тілесні ушкодження ОСОБА_23 отримав в результаті його побиття іншими ув`язненими, поверхнево оглянув ОСОБА_23 та усвідомлюючи наслідки відповідальності за свої недбалі дії, що призвели до побиття ОСОБА_23 , виник злочинний умисел на вчинення умисних дій, які він в силу своєї посади не має права виконувати та дозволяти, а саме помістити ув`язненого ОСОБА_23 до одиночної камери тримання посилаючись на те, що ОСОБА_23 начебто вчинив порушення та підлягає дисциплінарній відповідальності у вигляді поміщення до одиночної камери терміном на 24 години, з метою приховання вищезазначених власних правопорушень, а також правопорушень підлеглих співробітників, а саме: ЗЧПНСІ ОСОБА_16 , старшого по корпусу відділу режиму і охорони корпусного відділення №2 ОСОБА_18 та старшого по корпусному відділенню №2 ОСОБА_17 , що полягало у не здійсненні організації та забезпечення охорони нагляду ізоляції ув`язнених та засуджених, а також відсутності контролю за несенням служби особового складу чергової та денної зміни та з метою приховання таких порушень з боку підлеглого молодшого інспектора денної зміни відділу режиму і охорони ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_20 .

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_15 розуміючи не спроможність одноособово вчинити такі протиправні дії, прийняв рішення залучити до вчинення кримінального правопорушення з розподілом злочинних ролей між собою своїх підлеглих з числа чергової зміни, а саме: ЗЧПНСІ ОСОБА_16 , старших по корпусних відділеннях ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

В подальшому ОСОБА_15 , з метою реалізації свого злочинного умислу у не встановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше часу побиття ОСОБА_23 та не пізніше 15:51 год повідомив про свій злочинний умисел вчинити перевищення службових повноважень заступнику чергового помічника начальника установи СІЗО ОСОБА_16 , який розуміючи, в частині своїх дій, власну недбалість, що призвела до побиття ОСОБА_23 , підтримав злочинний намір ОСОБА_15 .

Водночас, для реалізації злочинного умислу, щодо незаконного поміщення ув`язненого ОСОБА_23 , який перебував у важкому фізичному стані з наявними тілесними ушкодженням до одиночної камери відповідно до пунктів 4, 5 глави 7 розділу VII Правил де зазначено, що ув`язнені або засуджені переводяться до окремої камери відповідно до постанови про тимчасову ізоляцію до 24 годин ув`язненого (засудженого) до прибуття начальника СІЗО, ОСОБА_15 необхідно винести відповідно постанову про поміщення ОСОБА_23 до одиночної камери на 24 години та для надання вигляду законності походження такої постанови йому необхідне документальне підтвердження у вигляді рапортів про виявлене порушення вимог режиму з боку ув`язненого ОСОБА_23 , написаних старшими по корпусним відділенням ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . У зв`язку з цим, ОСОБА_15 залучив до реалізації злочинного умислу у не встановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше часу побиття ОСОБА_23 та не пізніше 15:51 год, старших по корпусних відділеннях ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , котрі розуміючи, в частині своїх дій, власну недбалість, що призвела до побиття ОСОБА_23 , погодились на пропозицію ОСОБА_15 .

Реалізуючи спільний кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_15 о 15:51 год перебуваючи на коридорі прогулянкових двориків корпусних відділень №1,2 в присутності ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , ігноруючи важкий фізичний стан здоров`я ОСОБА_23 , що супроводжувався постійним болем та стогнаннями, повідомив ув`язненому ОСОБА_23 , що його буде поміщено на деякий час до карцеру. На вказану протиправну вказівку ОСОБА_15 , ОСОБА_23 звернув увагу на свій важкий фізичний стан здоров`я, вказавши, що може не вижити.

В цей час ОСОБА_15 розуміючи позицію ув`язненого ОСОБА_23 та його важкий фізичний стан, а також той факт, що приховати спільні протиправні недбалі дії, що призвели до побиття ОСОБА_23 стає складніше, з метою продовження реалізувати спільний злочинний умисел, прийняв рішення залучити як пособників до протиправних дій медичних працівників установи, а саме фельдшера Філії ОСОБА_21 та сестри медичної Філії ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_15 діючи спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , реалізуючи спільний злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше часу побиття ОСОБА_23 та не пізніше 15:54 год надав вказівку ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 провести ОСОБА_23 до одиночної камери корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор». На виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в супроводі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 та ОСОБА_26 взяли під руки ув`язненого ОСОБА_23 та повели на вихід з корпусних відділень №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор». На шляху до виходу з корпусних відділень №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор» ув`язнений ОСОБА_23 в присутності ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_26 постійно стогнав від болю та скаржився на свій стан здоров`я, вказуючи, що в нього зламане ребро та йому терміново потрібен лікар, проте ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , будучи поєднані між собою єдиним злочинним умислом, проігнорували скарги ОСОБА_23 та цілеспрямовано провели ув`язненого на вихід з корпусних відділення №1,2 з метою подальшого поміщення до корпусного відділення №6.

о 16:03 год. ОСОБА_15 перебуваючи біля виходу з корпусного відділення №1,2, продовжуючи спільні злочинні дії, надав вказівку ОСОБА_18 повернутись до прогулянкових двориків та повідомити молодших інспекторів з прогулянки, що прогулянка закінчена та більше проводитись в той день не буде. Далі ОСОБА_15 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел сказав ОСОБА_16 піти до медичної частини та залучити до спільних протиправних дій медичних працівників з числа фельдшера ОСОБА_21 та сестри медичної ОСОБА_7 .

На виконання спільного злочинного умислу та незаконної вказівки ОСОБА_15 щодо залучення медичних працівників до їх протиправної діяльності, ОСОБА_16 о 16:05 год прибув до медичної частини ДУ «Київський слідчий ізолятор» та повідомив фельдшеру ОСОБА_21 та сестрі медичній ОСОБА_7 про їх спільний протиправний умисний намір вчинити перевищення службових повноважень у вигляді незаконного поміщення до одиночної камери ув`язненого ОСОБА_23 , прохаючи посприяти ОСОБА_21 та ОСОБА_7 вчинити або не вчинити певні дії медичного характеру які дозволили б утримувати ОСОБА_23 в умовах одиночної камери, приховуючи реальні обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_23 . На вказане прохання ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , ОСОБА_21 та ОСОБА_7 , на ґрунті приязних відносин з в.о. ЧПНСІ ОСОБА_15 та ЗЧПНСІ ОСОБА_16 , та з метою побудови в подальшому кращих довірливих стосунків між собою, погодились на злочинну пропозицію ОСОБА_16 та ОСОБА_15 щодо власного сприяння у вчиненні умисного перевищення своїх службових повноважень з боку ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

В цей час, в проміжок з 16:03 год до 16:07 год, ОСОБА_15 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, за участі ОСОБА_17 провели ОСОБА_23 по відкритій території ДУ «Київський слідчий ізолятор» з корпусних відділень №1,2 до корпусного відділення №6 та не раніше 16:08 год помістили ОСОБА_23 до одиночної камери, що розташована на першому поверсі корпусного відділення №6.

Далі на виконання спільного злочинного умислу організованого ОСОБА_15 за участі виконавців ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 при пособництві ОСОБА_21 та ОСОБА_7 о 16:11 год до одиночної камери корпусного відділення №6 куди був поміщений ОСОБА_23 зайшли ОСОБА_16 , ОСОБА_21 та ОСОБА_7 .

Виконуючи спільний злочинний умисел в порушення вимог посадових інструкцій фельдшера та сестри медичної Філії, фельдшер ОСОБА_21 спільно з сестрою медичною ОСОБА_7 , будучи пособниками перевищення службових повноважень з боку ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , перебуваючи разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_28 у одиночній камері (карцері) корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор», куди був поміщений ОСОБА_23 , в період часу з 16:11 год по 16:29 год умисно не надали ув`язненому ОСОБА_23 медичну допомогу, не вжили заходів щодо виклику карети швидкої медичної допомоги та не помістили ОСОБА_23 до медичної частини під постійний нагляд, а навпаки, будучи фахівцями в галузі медицини, усвідомлюючи важкість фізичного стану здоров`я ОСОБА_23 та передбачаючи наслідки у вигляді погіршення його стану здоров`я, умисно спростували наявні у ОСОБА_23 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній повіці лівого ока, ближче до зовнішнього його кута, синця на грудній клітині зліва від рівня 4-го ребра до 11-го ребра між середньо-пахвовою та задньо-пахвовою лініями, синця у лівому підребер`ї на рівні задньої пахвової лінії, синців на тильній поверхні лівої кісті на фоні основного суглобу 3-го пальця та на тильній поверхні основної фаланги 4-го пальця, перелому 4-11 ребр по передньо-пахвовій лінії зліва, 4-7 по передньо-пахвовій справа та перелому 7-го ребра по лопатковій лінії зліва із розривами пристінкової плеври зліва, крововиливу у м`які тканини голови у правій скронево-потиличній ділянці, крововиливу під оболонки, у речовину та шлуночки мозку та оцінили стан здоров`я ОСОБА_23 задовільним та таким, що дозволяє останньому утримуватись в умовах одиночної камери.

В подальшому о 16:24 год приміщення одиночної камери корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор» покинули ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_26 та о 16:29 год приміщення одиночної камери корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор» покинули ОСОБА_21 , ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , залишивши у вказаній одиночній камері ув`язненого ОСОБА_23 з явними ознаками важкого стану здоров`я.

Далі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше 16:11 год, на території ДУ «Київський слідчий ізолятор», з метою легалізації своїх протиправних дій та на виконання спільного злочинного умислу, сестра медична ОСОБА_7 , за вказівкою фельдшера ОСОБА_21 та на прохання в.о. ЧПНСІ ОСОБА_15 , у порушення пункту 5 глави 7 розділу VIIІ Правил не маючи на те жодних повноважень, винесла та підписала письмовий висновок лікаря (фельдшера), датований 22.12.2024, з недостовірними відомостями щодо можливості тримання ув`язненого ОСОБА_23 в карцері, який передала в.о. ЧПНСІ ОСОБА_15 для можливості останнього винести противоправну постанову про тимчасову ізоляцію до 24 годин ув`язненого ОСОБА_23 до окремої камери до прибуття начальника СІЗО, тим самим легалізувати свої нібито «правомірні» дії.

Також, у не встановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше 15:51 год, на території ДУ «Київський слідчий ізолятор», з метою реалізації спільного злочинного умислу, ОСОБА_15 , перевищуючи свої службові повноваження, надав вказівку старшим по корпусним відділенням ОСОБА_17 та ОСОБА_18 написати рапорти про виявлене порушення вимог режиму з боку ув`язненого ОСОБА_23 та передати їх ОСОБА_15 для обґрунтованості винесення постанови про тимчасову ізоляцію до 24 годин ув`язненого ОСОБА_23 до окремої камери до прибуття начальник СІЗО.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, старші по корпусним відділенням ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , розуміючи, що ОСОБА_23 під час руху з прогулянкового двору №23 до корпусного відділення №6 вимоги режиму не порушував та усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно вчинили дії які не мали б виконувати з метою приховати факти можливого дисциплінарного або кримінального правопорушення з власного боку, що полягало у не здійсненні організації та забезпечення охорони нагляду ізоляції ув`язнених та засуджених, а також відсутності контролю за несенням служби молодшими інспекторами чергової та денної зміни, винесли у не встановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше 16:30 год, завідомо недостовірні два рапорти, датовані 22.12.2024, про порушення ув`язненим ОСОБА_23 вимог режиму під час повернення з прогулянки та передали їх ОСОБА_15 .

В подальшому у не встановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше 16:25 год 22.12.2024, ОСОБА_15 на виконання спільного злочинного умислу щодо поміщення ув`язненого ОСОБА_23 до одиночної камери тримання, в порушення пунктів 4, 5 глави 7 розділу VII Правил з посилання на недостовірні рапорти, написані старшими по корпусним відділенням ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також посилаючись на недостовірний медичний висновок, який винесла та підписала сестра медична ОСОБА_7 за вказівкою фельдшера ОСОБА_21 , виніс та підписав завідомо недостовірну постанову про поміщення ОСОБА_23 до одиночної камери на 24 години, тим самим надав ознаки правомірності власним діям щодо законності поміщення ОСОБА_23 до одиночної камери, тим самим залишив ОСОБА_23 в умовах одиночної камери в безпорадному стані та без медичної допомоги.

Далі, в.о. ЧПНСІ ОСОБА_15 продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спотворюючи реальні обставини отримання тілесних ушкоджень ув`язненим ОСОБА_23 та з метою укриття слідів кримінального правопорушення щодо побиття ОСОБА_23 , прикриваючись дотриманням вимог Правил, щодо повідомлення уповноважених правоохоронних органів про виявлені тілесні ушкодження у ув`язненого, о 17:29 год здійснив телефонний дзвінок на спецлінію 102 Головного управління Національної поліції у м. Києві та повідомив спотворену інформацію щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_23 , вказавши про самостійне отримання ОСОБА_23 тілесних ушкоджень у вигляді забійних синців в ділянці тулубу ліворуч та обох вушних раковин, та наголосив при цьому, що швидка медична допомога не потрібна.

В подальшому, під час перебування ОСОБА_23 в одиночній камері (карцері) його стан здоров`я продовжував погіршуватись, про що свідчило те, що він перебував на підлозі під ліжком у лежачому положенні та був знерухомлений.

Так, приблизно о 18:30 год 22.12.2024, через кватирку дверей до одиночної камери (карцеру) заглянула старша по корпусу відділу режиму і охорони корпусного відділення №6 ОСОБА_29 , яка виявила важкий фізичний стан здоров`я ОСОБА_23 та негайно зателефонувала до чергової частини ДУ «Київський слідчий ізолятор» та повідомила в.о. ЧПНСІ ОСОБА_15 про те, що в неї є думка, що ОСОБА_23 не дихає, на що ОСОБА_15 повідомив, що направить до карцеру ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 для перевірки.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел о 18:32 год до одиночної камери корпусного відділення №6, де утримувався ОСОБА_23 прибули ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . В цей час, з метою укриття слідів кримінального правопорушення щодо побиття ОСОБА_23 , ОСОБА_16 наблизився до ОСОБА_23 , який перебував в лежачому та знерухомленому стані, злегка потручав його рукою та, усвідомлюючи важкий стан здоров`я ОСОБА_23 , легковажно відносячись до наслідків, що призведуть до смерті ОСОБА_23 , повідомив ОСОБА_29 , що ОСОБА_23 спить, після чого ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 о 18:34 год покинули приміщення корпусного відділення №6.

О 19:44 год до одиночної камери (карцеру) корпусного відділення №6, де утримувався ОСОБА_23 , на повідомлення ОСОБА_15 про тілесні ушкодження ОСОБА_23 , прибули працівники Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, котрі провели розмову з ОСОБА_23 під час якої ОСОБА_23 , усвідомлюючи, що разом з працівниками поліції присутні працівники ДУ «Київський слідчий ізолятор», які вчинили щодо ОСОБА_23 неправомірні дії та з метою уникнути вчинення подальших неправомірних дій з боку працівників ДУ «Київський слідчий ізолятор», шляхом кивання головою підтвердив працівникам поліції, що тілесні ушкодження отримав самостійно під час падіння з брусів в прогулянковому дворі, про що розписався в поясненні, яке працівник Шевченківського УП ГУНП у м. Києві написав зі слів оперуповноваженого СІЗО ОСОБА_22 .

В подальшому, 23.12.2024 приблизно о 01:45 год проте не пізніше 01:50 год старша по корпусу відділу режиму і охорони корпусного відділення №6 ОСОБА_29 почула як у двері одиночної камери (карцеру) стукає ОСОБА_23 .

ОСОБА_29 підійшла до дверей одиночної камери (карцеру), де утримувався ОСОБА_23 , та через кватирку дверей побачила ОСОБА_23 який стояв та важко стогнав, на що ОСОБА_29 швидко відреагувала та зателефонувала до чергової частини з проханням терміново направити до ОСОБА_23 фельдшера.

о 01:50 год 23.12.2024 до одиночної камери (карцеру) корпусного відділення №6, де утримувався ОСОБА_23 , прибула сестра медична ОСОБА_7 , яка виконуючи спільний злочинний умисел в порушення вимог посадових інструкцій сестри медичної Філії, будучи пособником перевищення службових повноважень з боку ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , перебуваючи у одиночній камері (карцері) корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор», де перебував ОСОБА_23 в період часу з 01:50 год по 01:59 год умисно не надала ув`язненому ОСОБА_23 належну медичну допомогу, не вжила заходів щодо виклику карети швидкої медичної допомоги та не помістила ОСОБА_23 до медичної частини під постійний нагляд, а навпаки, будучи фахівцем в галузі медицини, усвідомлюючи важкість стану здоров`я ОСОБА_23 та передбачаючи наслідки у вигляді погіршення його стану здоров`я, умисно приховала важкий стан здоров`я ОСОБА_23 вказавши на те, що ОСОБА_23 буде надана належна медична допомога вранці 23.12.2024.

Встановлено, що своєчасна та надана в повному обсязі медична допомога могла б позитивно вплинути на несприятливий перебіг захворювання та перешкодити настанню смерті ОСОБА_23 .

Разом з тим встановлено, що ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 та ОСОБА_7 , шляхом ретельного динамічного спостереження могли визначити ознаки погіршення стану ОСОБА_23 , зокрема - зниження рівня свідомості, порушення неврологічного статусу, ознаки суттєвих больових відчуттів, порушення функції зовнішнього дихання, підвищену рухову активність чи навпаки гіподинамію, проте реалізуючи спільний злочинний умисел у вигляді перевищення службових повноважень, з метою укриття власної службової недбалості, що призвела до побиття ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 за пособництва ОСОБА_21 та ОСОБА_7 умисно вчинили протиправні дії у вигляді перевищення службових повноважень, що спричинили тяжкі наслідки, а саме призвели до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ув`язненого ОСОБА_23 від поєднаної травми голови та грудної клітини з пошкодженням головного мозку та ребер, хоча своєчасна та надана в повному обсязі медична допомога могла би позитивно вплинути на несприятливий перебіг захворювання та перешкодити настанню смерті ОСОБА_23 .

Таким чином ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, а саме в пособництві вчинення перевищення службових повноважень вчиненого групою осіб за попередньою змовою, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що спричинило тяжкі наслідки.

Крім того, у порушення чинних норм українського законодавства, а також положень посадової інструкції сестра медична Філії ОСОБА_7 не надала без поважних причин медичну допомогу хворому ув`язненому ОСОБА_23 , будучи черговою сестрою медичною на добовому чергуванні у ДУ «Київський слідчий ізолятор», де утримувався ув`язнений ОСОБА_23 .

Так, встановлено, що 22.12.2024 в період приблизно з 14:30 год по 14:45 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин між ув`язненим ОСОБА_10 з камерного приміщення №35 та ув`язненим ОСОБА_23 з камерного приміщення №71 у прогулянковому дворі №23, що знаходиться на п`ятому поверсі корпусних відділень №1,2 ДУ «Київський слідчий ізолятор», за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, виник конфлікт, в ході якого засуджений ОСОБА_10 спільно з засудженими ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими не встановленими на даний час досудовим розслідуванням ув`язненими (засудженими), спричинили ув`язненому ОСОБА_23 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинені в результаті дії тупих предметів в один і той самий час та які перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

В подальшому в порушення вимог посадових інструкцій фельдшера та сестри медичної Філії, фельдшер ОСОБА_21 спільно з сестрою медичною ОСОБА_7 будучи пособникам перевищення службових повноважень з боку ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 перебуваючи разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_28 у одиночній камері (карцері) корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, куди був поміщений ув`язнений ОСОБА_23 , в період часу з 16:11 год. по 16:29 год. провели огляд ув`язненого ОСОБА_23 за результатами якого в довідці про фіксацію тілесних ушкоджень було відмічено в ОСОБА_23 діагноз: «забійні синці в ділянці тулуба ліворуч, вушних раковин обабіч». За результатами огляду фельдшером ОСОБА_21 та сестрою медичною ОСОБА_7 прийнято рішення про можливість подальшого утримання ОСОБА_23 в умовах одиночної камери (карцеру) про що сестра медична ОСОБА_7 за вказівкою фельдшера ОСОБА_21 та на прохання в.о. ЧПНСІ ОСОБА_15 у порушення пункту 5 глави 7 розділу VIIІ Правил не маючи на те жодних повноважень винесла та підписала письмовий висновок лікаря (фельдшера) датований 22.12.2024 яким надано можливість тримання ув`язненого ОСОБА_23 в карцері.

Надалі встановлено, що за даними медичної карти стаціонарного хворого №24871 із КНП «КМКЛ ШМД» ОСОБА_23 госпіталізований в нейрохірургічне відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 о 11:55 год. де ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_23 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синець на верхній повіці лівого ока, ближче до зовнішнього його кута, синець на грудній клітині зліва від рівня 4-го ребра до 11-го ребра між середньо-пахвовою та задньо-пахвовою лініями, синець у лівому підребер`ї на рівні задньої пахвової лінії, синці на тильній поверхні лівої кісті на фоні основного суглобу 3-го пальця та на тильній поверхні основної фаланги 4-го пальця, переломи 4-11 ребр по передньо-пахвовій лінії зліва, 4-7 по передньо-пахвовій справа та перелом 7-го ребра по лопатковій лінії зліва із розривами пристінкової плеври зліва, крововилив у м`які тканини голови у правій скронево-потиличній ділянці, крововиливи під оболонки, у речовину та шлуночки мозку.

Усі зазначені тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупих предметів в один і той самий час та мають у сукупності ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебувають у прямому причинному звязку із настанням смерті. Смерть ОСОБА_23 настала від поєднаної травми голови та грудної клітини з пошкодженням головного мозку та ребер. На це вказують: зазначені вище ушкодження, а також набряк-набухання, дистрофія нейроцитів головного мозку з вторинними крововиливами в білій речовині мозку, вогнищевий субплевральний крововилив в легені, распіраторний дістрес-синдром з розвитком фіброзуючого альвеоліту, ателектазом альвеол та фібринозним плевритом, серозний альвеолярний набряк легень.

Встановлено, що під час надання медичної допомоги ОСОБА_23 медичними працівниками Філії фельдшером ОСОБА_21 та сестрою медичною ОСОБА_7 , були допущені суттєві недоліки (дефекти), а саме шляхом клінічного обстеження постраждалого були визначені лише зовнішні тілесні ушкодження у вигляді синців. Не було діагностовано ознаки черепно-мозкової травми та множинних переломів ребер. Це, в свою чергу призвело до недооцінки тяжкості наявності у пацієнта травми, несвоєчасного виклику швидкої медичної допомоги та госпіталізації ОСОБА_23 до лікувального закладу для необхідної медичної допомоги.

Вже спеціалістами бригади швидкої медичної допомоги у ОСОБА_23 встановлені наступні суттєві відхилення від нормальних показників функціонування організму: стан тяжкий (потребував транспортування на ношах), зниження свідомості до рівня сопора (12 балів за шкалою Глазго, нормальний показник 15), відсутність мови, явні візуальні порушення з боку неврологічного статусу (асиметрія обличчя, нерівномірність зіниць), крепітація (похрустування ребер при дослідженні грудної клітки пальпаторно (на дотик)), візуальна асиметрія грудної клітки - всі ці прояви травми голови та грудної клітки виявляються шляхом ретельного клінічного обстеження та не потребують обов`язкового використання інструментальних методів обстеження (зокрема рентгенографії).

Так, ОСОБА_23 одразу після діагностики характеру та тяжкості травми потребував надання медичної допомоги в умовах стаціонару. Фельшер ОСОБА_21 та сестра медична ОСОБА_7 не правильно визначили характер та тяжкість реальної травми у пацієнта, що в свою чергу призвело до надання медичної допомоги не у відповідності до вимог нормативно-правових документів МОЗ України. Існує прямий, закономірний причинно-наслідковий зв`язок між травмою грудної клітки та голови ОСОБА_23 та настанням його смерті. Своєчасна та надана в повному обсязі медична допомога могла б позитивно вплинути на несприятливий перебіг захворювання та перешкодити настанню смерті пацієнта.

Перебування ОСОБА_23 в одиночній камері (карцері) не дозволяло надати медичну допомогу своєчасно та у повному обсязі у зв`язку із не діагностуванням у ОСОБА_23 черепно-мозкової травми, та травми грудної клітки, зокрема із множинними переломами ребер.

Фельдшер ОСОБА_21 та сестра медична ОСОБА_7 , шляхом ретельного динамічного спостереження могли визначити ознаки погіршення стану пацієнта, зокрема зниження рівня свідомості, порушення неврологічного статусу, ознаки суттєвих больових відчуттів, порушення функції зовнішнього дихання, підвищену рухову активність чи навпаки гіподенамію. Тому обстеження ОСОБА_23 було недостатньо ретельним, що призвело до помилкової оцінки його стану та медичних потреб пацієнта.

Тим самим, фельдшер ОСОБА_21 та сестра медична ОСОБА_7 , умисно порушуючи вищевказані норми Конституції України, Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», Цивільного кодексу України, вимоги посадової інструкції фельдшера та сестри медичної філії, усвідомлюючи в силу свого рівня освіти, фахових знань і вмінь, що стан хворого ОСОБА_23 свідчив про те, що не повне обстеження та несвоєчасне надання медичної допомоги може призвести до тяжких наслідків та здоров`я даного хворого, у тому числі до смерті, допускаючи настання таких наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, - без поважних причин не надали хворому ОСОБА_23 медичну допомогу.

Зокрема, фельдшер ОСОБА_21 та сестра медична ОСОБА_7 , будучи медичними працівниками Філії та перебуваючи на чергуванні в ДУ «Київський слідчий ізолятор» де мали забезпечувати медичну допомогу ув`язненим та засудженим в тому числі ув`язненому ОСОБА_23 , що згідно наведених норм зобов`язувало їх надавати хворому необхідну медичну допомогу, в тому числі забезпечення і здійсненням своєчасного та повного обстеження, при наявності у ДУ «Київський слідчий ізолятор» медичної частини із спеціально відведеними місцями для хворих, при наявності реальної можливості поміщення туди ОСОБА_23 , за відсутності будь-яких поважних причин, не надали належним чином медичної допомоги, не помістили хворого ОСОБА_23 у встановленому порядку до палати медичної частини Філії під постійний медичний нагляд та не викликали бригади ЕМД, а також повідомили в.о. ЧПНСІ ОСОБА_15 про необхідність виклику бригади ЕМД.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що фельдшер ОСОБА_21 спільно з сестрою медичною ОСОБА_7 виконуючи спільний злочинний умисел в порушення вимог посадових інструкцій фельдшера та сестри медичної Філії, будучи пособниками перевищення службових повноважень з боку ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , перебуваючи разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_28 у одиночній камері (карцері) корпусного відділення №6 ДУ «Київський слідчий ізолятор», куди був поміщений ОСОБА_23 , в період часу з 16:11 год. по 16:29 год. умисно не надали ув`язненому ОСОБА_23 медичну допомогу, не вжили заходів щодо виклику карети швидкої медичної допомоги та не помістили ОСОБА_23 до медичної частини під постійний нагляд, а навпаки, будучи фахівцями в галузі медицини, усвідомлюючи важкість фізичного стану здоров`я ОСОБА_23 та передбачаючи наслідки у вигляді погіршення його стану здоров`я, умисно спростували наявні у ОСОБА_23 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній повіці лівого ока, ближче до зовнішнього його кута, синця на грудній клітині зліва від рівня 4-го ребра до 11-го ребра між середньо-пахвовою та задньо-пахвовою лініями, синця у лівому підребер`ї на рівні задньої пахвової лінії, синців на тильній поверхні лівої кісті на фоні основного суглобу 3-го пальця та на тильній поверхні основної фаланги 4-го пальця, перелому 4-11 ребр по передньо-пахвовій лінії зліва, 4-7 по передньо-пахвовій справа та перелому 7-го ребра по лопатковій лінії зліва із розривами пристінкової плеври зліва, крововиливу у м`які тканини голови у правій скронево-потиличній ділянці, крововиливу під оболонки, у речовину та шлуночки мозку та оцінили стан здоров`я ОСОБА_23 задовільним та таким, що дозволяє останньому утримуватись в умовах одиночної камери.

Так, у не встановлений досудовим розслідуванням час проте не раніше 16:11 год. у сестри медичної ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення підроблення висновок лікаря (фельдшера) про стан здоров`я особи, яка поміщується в карцер щодо ув`язненого ОСОБА_23 .

Далі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше 16:11 год. та не пізніше 10:00 год. 23.12.2024 сестра медична ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу щодо підроблення висновок лікаря (фельдшера) про стан здоров`я особи, яка поміщується в карцер щодо ув`язненого ОСОБА_23 та з метою легалізації спільного злочинного умислу щодо перевищення службових повноважень ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , перебуваючи на території ДУ «Київський слідчий ізолятор», за вказівкою фельдшера ОСОБА_21 та на прохання в.о. ЧПНСІ ОСОБА_15 , у порушення пункту 5 глави 7 розділу VIIІ Правил не маючи на те жодних повноважень, винесла та підписала письмовий висновок лікаря (фельдшера), датований 22.12.2024, з недостовірними відомостями (усвідомлюючи в силу свого рівня освіти, фахових знань і вмінь, що стан хворого ОСОБА_23 свідчив про те, що не повне обстеження та несвоєчасне надання медичної допомоги може призвести до тяжких наслідків та здоров`я даного хворого, у тому числі до смерті, незважаючи на невербальні сигнали ОСОБА_23 , які вказували на його тяжкий стан та критичний рівень самопочуття, вказала на відсутність скарг від ОСОБА_23 та можливість утримання останнього в карцері за станом здоров`я) щодо можливості тримання ув`язненого ОСОБА_23 в карцері, який передала в.о. ЧПНСІ ОСОБА_15 для можливості останнього винести противоправну постанову про тимчасову ізоляцію до 24 годин ув`язненого ОСОБА_23 до окремої камери до прибуття начальника СІЗО, тим самим легалізувати свої нібито «правомірні» дії.

За вказаними вище фактами кримінальної протиправної діяльності 23.04.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України.

24.04.2025 старший слідчий в особливо важливих справах Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, в ході досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час з покладенням додаткових обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки існують реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрювана може:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Кримінальне правопорушення, що інкримінується громадянці України ОСОБА_30 , відповідно до ст. 12 КК України, належать до тяжких, оскільки санкція ч. 3 ст. 365 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавленням волі на строк до десяти років.

Вищевикладене свідчить також про те, що вона, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

Також враховуючи, що наразі, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, проведенням військових дій країною агресором, частина території держави Україна є тимчасово окупованою, що додатково створює ризик та може дати підозрюваній можливість переховуватись на тій території країни, яка непідконтрольна органам державної влади.

2. Незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

З урахуванням відомих підозрюваній обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, підозрювана може вдатися до вчинення погроз фізичною розправою, умовлянь, підкупу, шантажу, інших дій насильницького характеру з метою впливу на інших підозрюваних, а також на свідків, які як допитані так і не допитані у кримінальному провадженні, та зміни останніми показів в частині фактичних обставин. Вплив на підозрюваних та свідків може сприяти уникненню притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності.

Окрім цього у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час у кримінальному провадженні існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана, перебуваючи поза контролем органу досудового розслідування, може продовжити узгоджувати свої дії з іншими учасниками злочинів, з метою недопущення викриття себе, а також з метою перешкоджання органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, підозрювана, усвідомлюючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває в активній стадії та на даний час проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення повного кола осіб, причетних до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зможе сприяти переховуванню таких осіб від органу досудового розслідування, інформувати або попереджати таких осіб про їх кримінальне переслідування та хід досудового розслідування.

4. вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Даний ризик підтверджується самим характером вчинення кримінальних правопорушень та особистістю підозрюваної, та ґрунтується на тому, що ОСОБА_30 в силу займаної посади та здійснюючи службу в ДУ «Київський слідчий ізолятор» може примушувати свідків як із числа ув`язнених, так із числа службових осіб до відмови від давання показань або спотворити раніше надані покази, чим саме вчинити кримінальне правопорушення передбачене ст. 386 КК України.

В цей же час, в розслідуваному кримінальному провадженні, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ряду інших кримінальних правопорушень, що свідчить про систематичність поведінки підозрюваної, усвідомлене та цинічне прийняття наслідків своїх дій та недбале ставлення до їх настання.

З урахуванням викладених обставин, жоден більш м`який запобіжний захід, крім домашнього арешту з електронним засобом контролю та покладенням додаткових обов`язків, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та не сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України.

24.04.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22-00 год. по 05-00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, необхідності прослідування до місць цивільного захисту та виконання трудових обов`язків, строком до 20.06.2025 року включно, з покладенням на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які визначені даною ухвалою, в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 20.06.2025 року включно.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК Українидомашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, характеризуючі дані про особу підозрюваної, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Як вбачається із матеріалів справи, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, копії яких долучено до матеріалів клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_7 з вчиненими злочинами підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до неї такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, з чим погоджується і колегія суддів, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, що застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, обставини вчинення злочинів, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваної, в їх сукупності, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчим суддею встановлено, що прокурор довів суду виняткові обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваної на свободу, слідчий суддя вважав за доцільне застосувати до підозрюваної запобіжний захід, домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22-00 год. по 05-00 год. наступної доби, який є співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками. При цьому, такий режим може перериватись необхідністю отримання медичної допомоги, необхідності прослідування до місць цивільного захисту, виконання трудових обов`язків та необхідності виконання процесуального обов`язку явки за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

Таким чином, доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваної, які вказують на можливість підозрюваної вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника, з викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4