КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4148/25
Провадження № 1-кс/552/1031/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 м. Полтава

Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

встановив:

До слідчого судді Київського районного суду м. Полтави 22.05.2025 звернувся слідчий СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , з клопотанням, погодженим прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000516 від 22.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якому просить накласти арешт на вилучені предмети, а саме: спортивні штани чорного кольору з білими вставками по боках марки "Adidas" та кросівки сірого кольору з білою підошвою 43-го розміру.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що СВ відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000516 від 22.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Із матеріалів поданого клопотання встановлено, що відомості до ЄРДР внесено на підставі заяви ОСОБА_5 , про те, що 08.04.2025 за адресою: м. Полтава, вул. Решетилівська, буд. 47Б, невідома особа, таємно, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, викрала велосипед марки «Dior», білого кольору, чим останньому було завдано матеріального збитку на суму 4000 грн (ЄО № 10675 від 21.05.2025) (а.с. 4).

В ході досудового розслідування, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, 22.05.2025 в період часу з 10 год 15 хв до 10 год 27 хв було проведено огляд речей за адресою: м. Полтава, вул. Решетилівська, буд. 30, добровільно виданих ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено: спортивні штани чорного кольору з білими вставками по боках марки "Adidas", кросівки сірого кольору з білою підошвою 43-го розміру.

22.05.2025 постановою слідчого ОСОБА_3 вищезазначені речі визнані речовими доказами.

Оскільки вищезазначені речі мають значення речового доказу по кримінальному провадженню, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.

Слідчий ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Власник майна ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення клопотання про арешт майна.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 5 статті 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з частиною 1 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У поданому до суду слідчим ОСОБА_3 клопотанні доведено наявність достатніх підстав вважати, що дійсно було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000516 від 22.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З матеріалів клопотання, а саме: витягу ЄРДР від 22.05.2025 (а.с. 4-5), протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.05.2025 (а.с. 6-7), пам`ятки про права та обов`язки потерпілого (а.с. 8), протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 (а.с. 9-10), заяви ОСОБА_6 (а.с. 11), протоколу огляду від 22.05.2025 (а.с. 12-13), постанови про визнання речовими доказами від 22.05.2025 (а.с. 14) вбачається, що в ході проведення огляду було виявлено та вилучено ряд речей, які в подальшому постановою слідчого СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 22.05.2025 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000516 від 22.05.2025 (а.с. 14).

Отже, вказані речі мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог частини 1 статті 173 КПК України слідчий в своєму клопотанні довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України.

Як вбачається з клопотання слідчого, накладення арешту на вилучені речі він вважає необхідною мірою для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вказаного кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, з необхідністю проведення слідчих дій.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки, сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до статті 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 98, 131, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України,

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на вилучені предмети, а саме:

- спортивні штани чорного кольору з білими вставками по боках марки "Adidas", які поміщено до пакету зеленого кольору, скріпленого біркою ВП № 1, з підписами учасників слідчої дії;

- кросівки сірого кольору з білою підошвою 43-го розміру, які поміщено до пакету зеленого кольору, скріпленого біркою ВП № 1, з підписами учасників слідчої дії.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Полтавського апеляційного суду з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1