ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001122 за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 , на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 січня 2025 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, військовозобов`язаного, освіта професійна технічна, не працює, сімейний стан одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

(в режимі відеоконференції з приміщення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області )

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 - скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування закону, який підлягав застосуванню. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України призначити покарання у виді 1 року пробаційного нагляду із покладенням на підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним за пред`явленим обвинуваченням в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому основне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 01 (один) рік. Процесуальні витрати на залучення експертів, які документально підтверджені в судовому засіданні, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави - 1989 (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 75 копійок за проведення судової експертизи за експертною спеціальністю 8.6 /дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів ( висновок №СЕ 19/115 24/21321 НЗПРАП від 26 листопада 2024 року). (а.к.п. 20). - 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 копійок за проведення судової експертизи за експертною спеціальністю 8.6 /дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів ( висновок №СЕ 19/115 24/21326 НЗПРАП від 03 грудня 2024 року).(а.к.п. 27), -а всього на загальну суму: 4377 (чотири тисячі триста сімдесят сім) гривень 45 копійок. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягав застосуванню. Вказує, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 у виді 1 року пробаційного нагляду, не дотримався вимог ч.2 ст.59-1 КК України та не поклав і не обговорив у вироку доцільність покладення обов`язків, визначених ч. 3 ст. 59-1 КК України. Через неправильне застосування закону У країни про кримінальну відповідальність, вважає, що вирок стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_6 на початку вересня 2024 року, в місті Вознесенську Миколаївської області на березі річки Південний Буг, в межах міста Вознесенська Миколаївської області, зірвав дикоростучу рослину роду коноплі із стеблом, суцвіттям та листям, яку приніс до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим незаконно придбав наркотичний засіб канабіс. Після чого, придбаний наркотичний засіб, обвинувачений ОСОБА_6 висушив та частину подрібнив, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб канабіс. Частину виготовленого наркотичного засобу обвинувачений ОСОБА_6 вжив шляхом куріння через пристрій для куріння, на стінках якого утворилися нашарування речовини темного кольору, а іншу частину наркотичного засобу, обвинувачений ОСОБА_6 залишив зберігатися на території домоволодіння для подальшого власного вживання, без мети збуту до 19 листопада 2024 року. 19 листопада 2024 року в період часу з 15:40 години до 16:14 години, в ході проведення обшуку домоволодіння за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено суху подрібнену речовину рослинного походження, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, загальна маса якого у висушеному стані становить: 6,476 грамів, та особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено екстракт канабісу, загальною масою: 0,8622 грамів, які обвинувачений ОСОБА_6 незаконно виготовив, придбав та зберігав за місцем свого проживання для власного вживання, без мети подальшого збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: 1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки:

1)використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною у рішенні суду адресою; 2)дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля; 3)працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); 4)виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5)пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Таким чином, законом про кримінальну відповідальність імперативно передбачено, що при визначенні покарання у виді пробаційного нагляду суд обов`язково повинен покласти на засудженого обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України

Цих вимог закону судом першої інстанції не дотримано, тим самим, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а сааме не застосував закон, який підлягає застосуванню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду - скасуванню з підстав, передбачених ст.ст.413, 420 КПК України з ухваленням нового вироку

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420, 424, 426, 532 КПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 січня 2025 року, стосовно ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді одного року пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді