Провадження №1-кс/127/5244/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000276 від 18.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.04.2025 до ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення, з приводу того, що під час демонтажу ангару за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Якушинці, вул. Барвінкова, з висоти близько 6-7 метрів впав ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 , та отримав травми внаслідок яких загинув на місці. Труп направлено на ВОБ СМЕ для встановлення причини смерті.

В подальшому, під час досудового розслідування вдалось встановити, що за адресою: АДРЕСА_2 , де загинув гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , також під час виконання робіт на вищевказаному ангарі був присутній транспортний засіб «автопідйомник вантажний» марки «ЗИЛ» синього кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював підйом гр. ОСОБА_5 на покрівлю вищевказаного ангару.

В подальшому встановлено місце перебування транспортного засобу марки «ЗИЛ» синього кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , на автостоянці, яка належить гр. ОСОБА_4 ..

18.04.2025 року за участі гр. ОСОБА_4 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_3 , де оглянуто транспортний засіб марки «ЗИЛ» синього кольору з д.н.з. НОМЕР_1 «автопідйомник вантажний» де під час огляду транспортного засобу будь яких пошкоджень виявлено не було. Також в подальшому вищевказаний транспортний засіб було опечатано та залишено за місцем його перебування а саме: Вінницька область, Вінницький район, с. Якушинці, вул. Садова 47.

В ході проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000276 постала необхідність в накладенні арешту на: транспортний засіб марки «ЗИЛ» синього кольору з д.н.з. НОМЕР_1 «автопідйомник вантажний» який опечатано, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо накладення арешту.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

В провадженні слідчого відділення Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000276 від 18.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 Кримінального кодексу України

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Як зазналось вище, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Разом з тим, матеріалами клопотання слідчого не доведено існування правових підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно та не надано доказів, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та меті зазначеній у ст. 170 КПК України.

Відповідно до вимог КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Однак у вказаному клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно особи, яка не має процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Крім того, в матеріалах клопотання відсутні відомості про власника та документи, що посвідчують право власності на вказане у клопотанні майно.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що слідчим не встановлено за час досудового розслідування належного власника майна, не доведено наявності обставин та мети, передбаченої ч. 2 статті 170 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортний засіб марки «ЗИЛ» синього кольору з д.н.з. НОМЕР_1 «автопідйомник вантажний» відмовити.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя