Провадження №1-кс/523/5673/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пресипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковник юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

04.09.2025 до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторона обвинувачення просить продовжити підозрюваному, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в межах строків досудового розслідування, без визначення застави.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого на даний час продовжена шляхом прийняття Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання тяжких наслідків у вигляді пошкодження або знищення об`єкта, що має важливе оборонне значення, і бажаючи їх настання, мав намір умисно здійснити підпал будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказана будівля є об`єктом критичної інфраструктури у сфері оборони, оскільки забезпечує організацію заходів мобілізації, обліку військовозобов`язаних, призову та направлення громадян на військову службу, комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань особовим складом. У період збройної агресії Російської Федерації проти України (з 24 лютого 2022 року і дотепер) така діяльність набуває особливого значення для національної безпеки й обороноздатності держави.

Так, 14.07.2025, приблизно о 23 годині 25 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля вказаної будівлі, заздалегідь підготував запальну суміш, розміщену в скляній тарі, типу пляшка невстановленого об`єму (так званий «коктейль Молотова»), яку спорядив ганчір`ям та частково заповнив легкозаймистою речовиною попередньо бензином, придбаним невстановленим слідством шляхом.

Після цього, діючи цілеспрямовано, підпалив гніт і намагався закинути пляшку через головний вхід в приміщення адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, через причин що не залежали від його волі, наслідки на які розраховував

ОСОБА_5 не настали, через те, що спалах вчасно помітив персонал ІНФОРМАЦІЯ_3 та погасив пожежу.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінченого замаху на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

15.07.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме : протоколом огляду місця події від 15.07.2025;

-протоколом затримання в порядку ст. 615 КПК України від 15.07.2025;

-протоколом обшуку від 15.07.2025;

-протоколом допиту свідків;

-протоколом огляду відеозапису від 16.07.2025;

- іншими матеріалами досудового розслідування, в їх сукупності, а також вказує на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Досудове розслідування не закінчено, у справі строк досудового розслідування продовжено до 15.11.2025 року для виконання необхідних процесуальних дій зоврема: -отримати висновок біологічної експертизи за експертною спеціальністю 9.5 «Молекулярно-генетичні дослідження» призначеної 17.07.2025; - призначити та отримати висновок амбулаторної судової психіатричної експертизи; - встановити інших осіб, причетних до вчинення вищевказаного злочину

На сьогоднішній день виникла необхідність продовжити запобіжній захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що зміна запобіжного заходу на більш м`який, може стати перешкодою у проведенні повного та швидкого досудового розслідування, подальшого судового розгляду кримінального провадження, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого закінчується 12.09.2025.

Сторона обвинувачення зазначає, що стосовно обвинуваченого слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання просив встановити заставу.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що слідчим відділом УСБУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001012 від 15.07.2025 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

15.07.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

16.07.2025 слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 12.09.2025 в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.114-1 КК України, що підтверджується: протоколом огляду місця події від 15.07.2025;протоколом затримання в порядку ст. 615 КПК України від 15.07.2025; протоколом обшуку від 15.07.2025;протоколом допиту свідків;протоколом огляду відеозапису від 16.07.2025; іншими матеріалами досудового розслідування, в їх сукупності.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити те, в якому обґрунтовано підозрюється.

Слідчий суддя зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, суд бере до уваги, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість злочину у вчиненні якого він на цей час підозрюється, а саме у вчиненні тяжкого злочину за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження, враховуючи, що підозрюваний, ретельно приховував свою злочинну діяльність, вчинив тяжкий злочин з прямим умислом, усвідомлював суспільну небезпеку вчиненого діяння та не бажав його викриття правоохоронними органами, може знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати те, що оскільки в ході проведення слідчих дій були залучені поняті та підозрюваному надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних та будучи обізнаним про експертну установу експертам якої доручено проведення відповідних експертиз може незаконно впливати на зазначених експертів з метою дачі ними завідомо неправдивих висновків, а також перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, оскільки підозрюваний є лише складовою частиною вчинення вищевказаного злочину, перебуваючи на свободі останній може перешкоджати органу досудового розслідування встановлювати інших можливих співучасників, зокрема організаторів злочинної діяльності пов`язаної перешкоджанням законній діяльності ЗСУ.

Щодо ризику про можливість вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити те, я якому обґрунтовано підозрюється, оскільки підозрюваний не має стабільного джерела прибутку та свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.

Зазначені обставини, відповідно до ст. 177 КПК України є ризиками і підставою до обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді саме тримання під вартою.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо через відсутність у підозрюваного міцних родинних зв`язків в Україні, наявність громадянства іншої країни та пов`язану з цим можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду на території інших держав.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається (продовжується).

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, ОСОБА_5 раніше не судимий, має місце реєстрації та мешкання.

Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не зважаючи на міцні соціальні зв`язки у підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання. Більш того, за час тримання підозрюваного під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності. З вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , адже інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та уникнення ризиків встановлених при розгляді клопотання.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.

При постановленні даної ухвали слідчий суддя, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що останньому повідомлено про підозру за ч. 1 ст.114-1 КК України в період воєнного стану.

Доводи захисту були спростовані в ході розгляду клопотання.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковник юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження № 0001012 від 15.07.2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК України - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 07.11.2025 року.

Строк дії ухвали до 07.11.2025 включно.

Розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя : ОСОБА_1