Провадження № 1-кп/470/51/25
Справа № 470/52/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурорів Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , секретарів судового засідання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2024 року за №0002343 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Димине Маловисківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, водія електрика відділення управління командира дивізіону (1В19) взводу управління артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , військове звання «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2019 року обвинуваченого ОСОБА_8 було призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для проходження військової служби за контрактом до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 177- РС від 08.10.2019 року старшого солдата ОСОБА_8 було призначено на посаду водія електрика відділення управління командира дивізіону (1В19) взводу управління артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 282 від 09.10.2019 року старшого солдата ОСОБА_8 з 08 жовтня 2019 року було зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян прийнятих на військову службу, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 08.10.2019 року, тобто з моменту зарахування обвинуваченого ОСОБА_8 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Указів Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 ( затверджений Законом України від 17.03.2014 року № 1126-УІІ « Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію з 17 березня 2014 року по 24.02.2022 року в Україні діяв особливий період.

За статтею 1 Закону України «Про оборону України» - воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно з п.п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби, а також поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запровадження в Україні воєнного стану та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану старшому солдату ОСОБА_8 достеменно було відомо і до самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16,127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, близько 20 год. 22 вересня 2022 року, обвинувачений ОСОБА_8 будучи військовослужбовцем військової служби за контактом та проходячи військову службу на посаді водія електрика відділення управління командира дивізіону (1В19) взводу управління артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби у тимчасовому місці дислокації військової частини НОМЕР_1 межах населеного пункту АДРЕСА_2 та незаконно перебував за його межами, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення служби до 13 грудня 2024 року. 13 грудня 2024 року о 21 год. 35 хв. обвинуваченого ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.191 КПК України у м.Кропивницький Кіровоградської області.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 будучи військовослужбовцем, самовільно залишив місце служби, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України визнав. Суду показав, що з 2014 року перебував на військовій службі за контрактом, претензій по службі до нього не виникало, покладені обов`язки виконував належним чином. Після повномасштабного вторгнення росії в Україну, під час несення служби в с щі Березнегувате Миколаївської області, а саме у вересні 2022 року, він відпросився у командира на п`ять днів та покинув місце служби за сімейними обставинами і поїхав до родини в Кіровоградську область. Командир, прізвище якого він не пам`ятає, надавав йому згоду на вибуття до місця проживання, однак у встановленому порядку йому відпустка не надавалась. Перебуваючи вдома він захворів на ковід, у зв`язку з чим потрапив до лікарні, де лікувався до 14 жовтня 2022 року. По завершенню лікування мав намір повернутися на службу, однак в телефонній розмові командир йому повідомив про відсутність такої необхідності, оскільки він вважається таким, що самовільно залишив місце служби. В наданні інформації про місце перебування побратимів йому відмовили, за місцем попередньої дислокації в межах Баштанського району Миколаївської області їх на той час вже не було. Наразі він не має бажання повертатися на військову службу через незадовільний стан здоров`я та необхідністю готуватися до операції.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_8 його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України також підтверджується іншими доказами дослідженими під час судового розгляду.

Даними листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №7826 від 17.11.2023 року, за якими обвинувачений ОСОБА_8 проходив військову службу на контрактом з 01.09.2016 року по 01.09.2017 року. З 04.10.2019 року його було виключено з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з проходженням військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ( т.1 а.п.152).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині) № 282 від 09.10.2019 року, відповідно до яких старшого солдата ОСОБА_8 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) від 08 жовтня 2019 року №177 РС на посаду водія електрика відділення управління командира дивізіону взводу управління артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_5 , для подальшого проходження служби в місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , з 08 жовтня було зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і визнано вважати таким, що з 08 жовтня 2019 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою ( т.1 а.п.141,157).

Копією акту № 1 «Про знищення особових справ офіцерського і рядового складу та витягів з наказів вищих штабів» затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , з якого убачається, що 24.02.2022 року під час повномасштабного вторгнення загарбницьких військ російської федерації командуванням військової частини НОМЕР_1 було прийнято термінове рішення про знищення особових справ військовослужбовців, у тому числі і особової справи ОСОБА_8 ( т.1 а.п.148-150).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №265 від 22 вересня 2022 року, відповідно до якого, обвинуваченого старшого солдата ОСОБА_8 , водія електрика відділення управління командира дивізіону (1В19) взводу управління артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, було визнано вважати таким, що 22 вересня 2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення ( т.1 а.п.147).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 03 жовтня 2022 року №953 «Про призначення службового розслідування за фактом відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_8 » ( т.1 а.п.131-132).

Даними копії акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , згідно яких зокрема було встановлено, що 22.09.2022 року під час перевірки особового складу 2 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , було виявлено відсутність, не було в строю, обвинуваченого старшого солдата ОСОБА_8 , водія електрика відділення управління командира дивізіону (1В19), взводу управління артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , на телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідав, місце знаходження не відоме, закріплена зброя залишилась в підрозділі, оскільки самовільно залишив місце служби, та запропоновано передати копії матеріалів службового розслідування за належністю для порушення кримінального провадження ( т.1 а.п.133-137).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №827 від 21 жовтня 2022 року «Про результати службового розслідування за фактом відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_8 » яким встановлено, що з 22 вересня 2022 року, ОСОБА_8 був відсутній на службі по теперішній час, в умовах воєнного стану під час нападу на Україну збройних сил російської федерації чим порушив вимоги Закону України «Про статут служби Збройних Сил України», абц.6 статі 11 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України», ст.2 абц 1,5 ст.4 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, та вчинив дії, що мають ознаки кримінального правопорушення та наказано направити матеріали службового розслідування за належністю, для реєстрації кримінального провадження ( т.1 а.п.144-46).

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який під час судового розгляду показав, що служив разом з обвинуваченим ОСОБА_8 в одній військовій частині. ОСОБА_8 зарекомендував себе як свідомий військовослужбовець, працював у своєму напрямку, претензій до нього не було. За наказом командира військової служби він готував матеріали службового розслідування щодо самовільного залишення місця служби ОСОБА_8 , про причини та час відсутності останнього його не повідомляли. Під час розслідування він неодноразово телефонував ОСОБА_8 та його рідним, щоб дізнатися причини відсутності і допомогти, однак на дзвінки ніхто не відповідав. Чи перебував в той час ОСОБА_8 на лікуванні, йому відомо не було. Після звершення службового розслідування ОСОБА_8 звертався до військової частини, однак результати звернення йому невідомі.

Показаннями свідка ОСОБА_13 який в судовому засіданні пояснив, що у 2022 році виконував обов`язки військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , де на той час служив і ОСОБА_8 . Як і іншим військовослужбовцям йому було повідомлено і роз`яснено наслідки самовільного залишення військової частини. У вересні 2022 року під час шикування було виявлено відсутність ОСОБА_8 після чого його подали в СЗЧ. Під час служби ОСОБА_8 на стан здоров`я не скаржився. Причини відсутності ОСОБА_8 , результати службового розслідування та чи повертався ОСОБА_8 на військову службу йому не відомо.

Даними повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2024 року № 4533/1/2024/1763, за яким обвинуваченому ОСОБА_8 відпустка у період з 19 по 22 вересня 2022 року не надавалась. Про перебування в медичному закладі на стаціонарному лікуванні у період з 23.09.2022 року по 14.10.2022 року обвинувачений командування військової частини НОМЕР_1 не повідомляв. До військової частини НОМЕР_1 він не повертався і рапорту на повернення командуванню підрозділу не надавав. З 22 жовтня 2022 року ОСОБА_8 зараховано у розпорядження командира військової частини, що підтверджується наказом №827 від 21.10.2022 року ( т.1 а.п.180).

Даними повідомлення слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) до територіального управління Державного бюро розслідувань про надходження повідомлення і матеріалів службового розслідування, щодо військовослужбовців, які самовільно залишили місце служби, зокрема і щодо обвинуваченого старшого солдата ОСОБА_8 (т.1а.п.123-124).

Таким чином, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною та кваліфікує його дії в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 судом встановлено, що він одружений, має на утримані малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має статус Учасника Бойових Дій, під час служби за контрактом характеризувався виключно позитивно, неодноразово нагороджувався грамотами за сумлінне виконання службових обов`язків, під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , характеризувався посередньо, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за досудовою доповіддю Новоукраїнського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області, має середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб (т.1 а.п.71-74, 153-154, 162-171).

Обставинами пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин обтяжуючих покарання обвинуваченому судом встановлено не було.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання судом повинні враховуватись тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення що відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин пом`якшуючих покарання, відсутність обтяжуючих обставин, та доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України.Суд не вбачає підстав для призначення покарання не пов`язаного із позбавленням волі, із застосуванням ст.ст.69 КК України, як про це просив захисник, оскільки відсутні передбачені КК України підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з дня його затримання під час приведення вироку до виконання.

В строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_8 час перебування в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» з 14.12.2024 року по 17.12.2024 року.

Запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_8 залишити до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили повернути заставу в сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. заставодавцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1