Справа №523/9902/25
Провадження №1-кс/523/3084/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Одеса Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 ,подане в рамках кримінального провадження №0000468 від 12.10.2024 про продовження строку тримання під вартою відносно:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000468 від 12.10.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

26.05.2025 року до Пересипського районного суду м.Одеси надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Управління Служби України в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000468 від 12.10.2024 у відношенні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому зазначено, що 24.02.2022 о 05:00 год. за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_8 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об'єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_9 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на всій території України протягом 90 днів із дня набрання чинності Указом. Також указом, серед іншого, постановлено:

- призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами;

- місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому законом порядку, серед іншого, своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

- здійснення призову військовозобов'язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

У подальшому, строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку.

Таким чином, враховуючи введення в Україні у встановленому законом порядку правового режиму воєнного стану, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні діє особливий період у розумінні Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і Закону України "Про оборону". Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, військовому командуванню разом з військовими адміністраціями, органами виконавчої влади, правоохоронними органами та за участю органів місцевого самоврядування постановлено запроваджувати і здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану", заходи правового режиму воєнного стану, реалізовувати повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Збройні Сили України", Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Згідно з ч. 3 Закону України "Про Збройні Сили України", до структури Збройних Сил України відносяться, серед іншого, органи військового управління.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України", до органів військового управління, серед іншого, відносяться територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки і мобілізації.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.03.2025 року у громадянина ОСОБА_5 , який усвідомлював, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, виник злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом виготовлення та збуту громадянину України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підробленого службового посвідчення співробітника Служби безпеки України, з метою сприяння ухиленню останнім від виконання визначеного Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

На виконання свого злочинного умислу, 20.03.2025 об 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 зустрівся із ОСОБА_10 поряд із будинком розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 52, діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці, домовився з ОСОБА_10 за грошові кошти у розмірі 700 доларів США про виготовлення на його ім`я службового посвідчення співробітника Служби безпеки України, та отримав від нього флеш накопичувач із сканованими копіями паспорту громадянина України, картки платника податків та фотокартки розміром 9х12 і завдаток у розмірі 200 доларів США за вищевказані послуги.

Надалі, 21.03.2025 ОСОБА_5 , діючи умисно, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин попередньо виготовив службове посвідчення співробітника Служби безпеки України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 та з метою передачі зазначеного документу ОСОБА_10 за решту грошових коштів у розмірі 500 доларів США, попередньо домовився із останнім про зустріч поряд із будинком розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 52.

У подальшому, 22.03.2025 близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_5 , діючи умисно, зустрівся із ОСОБА_10 біля будинку розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 52, від`їхавши на автомобілі останнього на перехрестя вулиць Успенська/проспект Українських Героїв, де за надану йому ОСОБА_10 решту грошових коштів у розмірі 500 доларів США, передав останньому вищевказане службове посвідчення, яке ОСОБА_10 може використовувати для ухилення від мобілізації в Україні, в т. ч. безперешкодного проходження блок постів, а також пересування по території України.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.03.2025 року ОСОБА_5 , який усвідомлював, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом виготовлення та збуту громадянам України підроблених службових посвідчень співробітників Служби безпеки України, з метою сприяння ухиленню останнім від виконання визначеного Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

На виконання свого злочинного умислу, 24.03.2025 об 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 зустрівся із ОСОБА_10 поряд із будинком розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 52, діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці, домовився з ОСОБА_10 за грошові кошти у розмірі 3500 доларів США (700 доларів США за кожне посвідчення) про виготовлення на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 службових посвідчень співробітників Служби безпеки України та отримав від нього флеш накопичувач із сканованими копіями паспортів громадян України, карток платників податків та фотокарток розміром 9х12 і завдаток у розмірі 1500 доларів США за вищевказані послуги.

Надалі, 01.04.2025 ОСОБА_5 , діючи умисно, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин попередньо виготовивши службове посвідчення співробітників Служби безпеки України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_12 , серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_13 , серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_14 та серії ОД № 003750 на ім`я ОСОБА_15 та з метою передачі зазначеного документу ОСОБА_10 за решту грошових коштів у розмірі 2000 доларів США, попередньо домовився із останнім про зустріч поряд із будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, 02.04.2025 близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_5 , діючи умисно, зустрівся із ОСОБА_10 біля будинку розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 52, від`їхавши на автомобілі останнього на перехрестя вулиць Успенська/проспект Українських Героїв, де за надану йому ОСОБА_10 решту грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, передав останньому вищевказані службові посвідчення, які ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 можу використовувати для ухилення від мобілізації в Україні, в т. ч. безперешкодного проходження блок постів, а також пересування по території України.

Одразу після передачі ОСОБА_5 вищезазначених підроблених документів ОСОБА_10 , його злочинна діяльність була припинена працівниками УСБУ в Одеській області.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_3 № 943/7132 від 02.04.2025 пред`явлення особою підробленого посвідчення співробітника СБУ при проходженні блок-постів, де виконують свої обов`язки співробітники РТЦК та СП, під час здійснення оповіщення та призову військовозобов`язаних громадян, в особливий період, являється перешкоджанням законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань.

У зв`язку із викладеними фактичними обставинами, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а також вказує на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

З метою закінчення досудового розслідування необхідно виконати низку процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, розсекретити НСРД, виконати вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

На сьогоднішній день виникла необхідність продовжити запобіжній захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що зміна запобіжного заходу на більш м`який, може стати перешкодою у проведенні повного та швидкого досудового розслідування, подальшого судового розгляду кримінального провадження, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного закінчується 31.05.2025.

Сторона обвинувачення зазначає, що стосовно підозрюваного слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Сторона захисту заперечувала через відсутність ризиків, просила обрати більш м"який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що Слідчим відділом УСБУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000468, за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

02.04.2025 року , громадянина ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України, посадовою особою слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області.

Надалі,03.04.2025 Приморським районним судом м. Одеси відносно підозрюваного громадянина ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 31.05.2025, без визначення розміру застави.

30.05.2025 ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси строк досудового розслідування продовжено до 02.08.2025 року.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.114-1 КК України, що підтверджується: відповіддю на доручення Представництва ВБ в Одеській області (з дислокацією у м. Одеса) 2 управління ГУ ВБ СБ України від 12.03.2025 та 22.03.2025; - протоколом огляду місця події від 02.04.2025; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.03.2025, 24.03.2025 та 02.04.2025; - тпротоколом огляду і вручення грошових коштів від 20.03.2025; - протоколом огляду і вручення грошових коштів від 22.03.2025; - протоколом отримання добровільно наданого предмету від 22.03.2025; - листом ІНФОРМАЦІЯ_3 №943/7132 від 02.04.2025;- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та її обшуку від 10.09.2024;- листом УРОС СБ України від 22.04.2025;- іншими матеріалами досудового розслідування.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій. Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на території інших держав, крім тяжкості покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру засвідчується і тим, що підозрюваний проживає в м. Одесі, яке розташоване поблизу державного кордону України з Республікою Молдовою.

При встановленні наявності ризику впливу свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Також в ході проведення слідчих дій залучено понятих, встановлюються свідки та підозрюваному надаються копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних;

Наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, засвідчується тим, що підозрюваний оскільки не має стабільного джерела прибутку та свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.

Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не одружений, має місце реєстрації та мешкає в м.Одесі.

Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, ті обставини, що ОСОБА_5 не судимий, має місце проживання, не зважаючи на певні соціальні зв`язки у підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання. Більш того, за час тримання підозрюваного під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності. З вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного в межах строку досудового розслідування, на 60 днів, до 28.07.2025 включно, адже інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та уникнення ризиків встановлених при розгляді клопотання.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

При постановленні даної ухвали слідчий суддя, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що останньому повідомлено про підозру за ч. 1 ст.114-1 КК України в період воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_4 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного 12.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000468, за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України- задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 . 16.10.1995 року народженняв ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк до 28.07.2025 включно.

Строк дії запобіжного заходу до 28.07.2025.

Розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя : ОСОБА_1