Справа № 504/1768/25
Номер провадження 1-кп/504/622/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши, у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000178 від 28.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гвардійське Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який безперервно продовжувався і продовжував діяти станом на 22.02.2025.

ОСОБА_6 постійно мешкав в Україні та достовірно знав про дію в Україні воєнного стану та загальної мобілізації.

ОСОБА_6 як військовозобов`язаний перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), 05.02.2025 військово - лікарською комісією визнаний придатним до проходження військової служби.

05.02.2025 в першій половині дня, більш точний час не встановлено, ОСОБА_6 перебував у службовому приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , коли уповноважений працівник вказаного відділу на виконання своїх службових обов`язків та на підставі ч. 2 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вжив заходів до вручення ОСОБА_6 повістки про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період та явку о 09 год. 00 хв. 10.02.2025 до пункту збору для подальшого супроводу службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації на особливий період.

Проте, ОСОБА_6 з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином повідомленим про необхідність прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та за неможливості заміни такої служби альтернативною (невійськовою), без поважних причин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а саме не прийшов на пункт збору та не попередив про причини неявки.

В подальшому 25.03.2025 ОСОБА_6 перебував у службовому приміщенні СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Чорноморське, вул. Гвардійська, 40 коли уповноважений працівник вказаного відділу на виконання своїх службових обов`язків та на підставі ч. 2 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вжив заходів до вручення ОСОБА_6 повістки про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період та явку о 09 год. 00 хв. 01.04.2025 до пункту збору для подальшого супроводу службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації на особливий період у команді військової частини НОМЕР_1 .

Проте, ОСОБА_6 з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином повідомленим про необхідність прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та за неможливості заміни такої служби альтернативною (невійськовою), без поважних причин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а саме відмовився отримувати повістку на відправку до військової частини НОМЕР_1 на 01.04.2025 для подальшого проходження військової служби та проходити військову службу.

В судовому засіданні, обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, визнав повністю, надав показання, які відповідають встановленим судом обставинам, вказав, що не служив в армії на строковій службі, оскільки мав крововилив в мозок про що мав відповідні документи, крім того працює на припортовому заводі, у зв`язку з чим повинен був отримати бронювання від призову на військову службу. Прибувши до ТЦК отримав повістку для проходження ВЛК, яку пройшов та був визнаний придатним до служби, після чого отримав повістку про призов на військову службу, по якій до визначеного місця не з`явився. В подальшому відмовився від отримання повторної повістки, оскільки просив у ТЦК декілька днів для оформлення бронювання. Рішення ВЛК та про свій призов не оскаржував, наразі відстрочки від служби не має, вказав, що не бажає служити в ЗСУ.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою винуу скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, що будуть досліджуватися, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості надані сторонами у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 366 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, є доведена в повному обсязі.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 65КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Так, обвинувачений у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив нетяжкий умисний злочин, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні двох дітей, має вищу освіту, працює, раніше не судимий, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно. Згідно даних досудової доповіді встановлено середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та середні ризики небезпеки обвинуваченого для суспільства. Обвинувачений має загальні захворювання, проте є придатним для проходження військової служби.

Пом`якшуючою відповідальність обставиною, яка не визначена у кримінальному законі є визнання вини.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

При цьому, суд не знаходить підстав для визнання обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. В ході допиту, обвинувачений хоча й повідомив про визнання своєї вини у вчиненому правопорушенні, надав, на думку суду, правдиві показання, проте не навів обставин, що свідчать про його щире каяття, оскільки повідомив суд, що він свідомо ухилився від мобілізації в період воєнного стану, і на час розгляду кримінального провадження він військову службу проходити не бажає. Іншими словами, обвинувачений жодними діями не виказує критичної оцінки своєї протиправної поведінки, її осуду та не бажає залагодити провину, виправивши зумовлену кримінальним правопорушенням ситуацію. Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. І в умовах збройної агресії з боку іншої держави, Захист Вітчизни набуває особливого значення. Тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання, повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ст. 336 КК України.

На переконання суду, таке покарання є достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає. Так, обвинувачений, вчинивши кримінальне правопорушення, каяття не виявив. В обвинуваченого відсутні будь-які наміри виконувати військовий обов`язок, в доволі складний для держави та громадян, що проживають на території України, час. Вказане зумовлює, підвищену суспільну небезпечність вчиненого та унеможливлює застосування норм, що звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлений. Арешт на майно не накладався. Речовий доказ цифровий носій слід залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту його затримання для направлення до установи виконання покарань.

Речовий доказ: цифровий носій DVD-R диск з написом Axent compact disk залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1