ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

детектива ОСОБА_7 ,

представників власників майна -

адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 29 липня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 29 липня 2025 року в задоволенні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження ЄРДР №0000001 від 23.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 209 КК України,- відмовлено.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим не доведено необхідність такого арешту та наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був повністю задовольнити клопотання, оскільки не враховано те, що вилучене у ОСОБА_11 майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, предметом вчинення злочину про що зазначала прокурор. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та повністю задовольнити клопотання про арешт майна з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, думку прокурора та детектива, які підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених в ній, міркування представників власників майна, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням прокурор та слідчий не вказали яким чином буде досягнута мета накладення арешту - збереження речових доказів, як це визначено ч.2 ст.170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України.

З матеріалів клопотання убачається, що прокурор просить накласти арешт на майно, на яке ухвалами суду вже накладався та був скасований арешт, і воно не було повернуто власнику.

Разом з тим, датою внесення до ЄРДР кримінального провадження №0000001 є 23.01.2025, відтак, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого суду, про порушення строку передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, для звернення з клопотанням.

Тому, з доводами, які викладені в ухвалі слідчого судді, повністю погоджується і апеляційний суд.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, обґрунтовано відмовив в накладенні арешту на вищевказане майно, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого суддіЛуцького міськрайонного суду від 29 липня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна,- без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді