Справа № 308/7916/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання начальника Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про звільнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Ужгородського міського суду Закарпатської області від 27.12.2002 року у справі № 1-659/2002р. за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2025 року до суду надійшло подання начальника Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про звільнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Ужгородського міського суду Закарпатської області від 27.12.2002 року у справі № 1-659/2002р. за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на 1 рік.

В обґрунтування подання орган пробації зазначив наступне.

27.01.2003 року на виконання до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області (на той час Ужгородського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу Державного департаменту України з питань виконання покарань в Закарпатській області), надійшли розпорядження від 21.01.2003 року за № 1-659 та вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2002 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. І Республіки Узбекістан, мешканця АДРЕСА_1 . Вищезазначений вирок того ж дня, був прийнятий до виконання. Вищезазначеного засудженого, не було ознайомлено з вироком Ужгородського міськрайошіого суду Закарпатської області від 14.07.2004 року, оскільки, згідно рапорту старшого інспектора КВІ м. Ужгорода, громадянин ОСОБА_4 за вказаною у вироці адресою не проживає та ніколи не проживав. 25.03.2003 до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області (на той час Ужгородського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу Державного департаменту України з питань виконання покарань в Закарпатській області), із Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області надійшла постанова азарбек, Ташкентської області, ької області, м. Ужгород, вул. про зупинення попереднього слідства по кримінальній справі № 1116403 від 24.02.2003 та оголошення обвинуваченого ОСОБА_5 в розшук. 06.06.2003 до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області (на той час Ужгородського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу Державного департаменту України з питань виконання покарань в Закарпатській області), із Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області надійшли копія постанови про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_5 та копія постанови про зупинення досудового слідства по кримінальній справі на підставі ст. 206 п. 1 КПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.06.2025 року справу було розподілено на суддю ОСОБА_1 .

Орган пробації подав до суду заяву від 19.06.2025 року про розгляд подання за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.

Прокурор до суду не прибув, проте подав письмову заяву від 19062025 року про розгляд подання за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши подання та додані до нього докази, а також матеріали особової справи засудженого, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 № 46/75/2003р., за вироком Ужгородського міського суду Закарпатської області від 27.12.2002 року у справі № 1-659/2002р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину.

Згідно розпорядження вирок набув законної сили 11.01.2003 року і був прийняти й до виконання.

Проте засудженого, не було ознайомлено з вироком Ужгородського міського суду Закарпатської області від 27.12.2002 року, оскільки, згідно рапорту старшого інспектора КВІ м. Ужгорода від 28.01.2003 року, громадянин ОСОБА_4 за вказаною у вироці адресою не проживає та ніколи не проживав.

З матеріалів особової справи засудженого також вбачається, що за постановою слідчого 24.02.2003 року було порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину за ч. 3 ст. 185 КК України за фактом того, що: 05.02.2003 року ОСОБА_6 за попереднім зговором з ОСОБА_7 , проникли шляхом вільного доступу у квартиру АДРЕСА_2 , яка належить громадянці ОСОБА_8 , звідки таємно викрали телевізор марки «Рубін», чоловічий светр сірого кольору, наручний годинник, занавіски в кількості двох штук, три комплекти дитячої натільної білизни, чим завдали громадянці ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 950 гривень. За цим фактом проводиться досудове розслідування, за постановою від 20.03.2003 року було зупинене слідство по кримінальній справі № 1116403, у подальшому за постановою слідчого від 23.06.2003 року було повторно зупинене провадження через відсутність обвинуваченого. У подальшому цій справі був присвоєний номер кримінального провадження у ЄРДР 0000483 від 24.12.2012 року, що підтверджується відповідним витягом. Підозрюваний оголошений у розшук і жодний рух по кримінальному провадженні до цього часу відсутній.

Органом пробації встановлено, що більше засуджений ОСОБА_6 до адміністративної або кримінальної відповідальності не притягувався.

З листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді від 14.11.2024 року вбачається, що щодо ОСОБА_6 відсутній актовий запис про смерть.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

При цьому, як зазначено у ч. 3, 4 цієї ж статті перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Проте, із дня вчинення нового злочину у якому підозрюється ОСОБА_4 - 05.02.2003 року минуло більше ніж 10 років.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5- 324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно із ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадах, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є, зокрема, закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22) навела висновки щодо застосування норми права, а саме: у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

При цьому вході розгляду цього кримінального провадження Велика Палата дійшла висновку, що нормативні приписи про зупинення і відновлення строків у випадках ухилення особи від досудового розслідування або суду мають логічний і практичний сенс лише тоді, коли після з`явлення або затримання особи продовжується перебіг строку, який у кінцевому підсумку обчислюється шляхом складання відповідного диференційованого терміну, встановленого частиною першою статті 49 КК, і часу ухилення особи від розслідування, суду.

Адже за умови, якби наміром законодавця передбачалося анулювання встановлених частиною першою статті 49 КК строків з огляду на сам лише факт ухилення підозрюваного, обвинуваченого від розслідування або суду, не було б жодної необхідності включати в частину другу цієї статті положення про зупинення та відновлення строку. В означеному випадку від законодавця логічно було би очікувати таке формулювання норми: в разі ухилення особи від досудового розслідування або суду вона звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального проступку минуло п`ять років, а з часу вчинення злочину - п`ятнадцять років.

На користь відповідного висновку свідчить співставлення положень статей 49 і 80 КК, які мають подібні зміст і структуру. Стаття 80 встановлює правові підстави й порядок звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку. Норми обох згаданих статей передбачають: диференційовані строки давності залежно від тяжкості кримінальних правопорушень і суворості покарання; зупинення цих термінів у разі ухилення особи від виконання заходів примусу і відновлення строків з дня її з`явлення; переривання давності в разі вчинення особою нового злочину певного ступеня тяжкості до закінчення диференційованих строків.

Частина третя статті 80 КК містить положення такого змісту: «Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються».

Таким чином, в означених випадках після з`явлення особи перебіг строку продовжується і замість термінів, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 80 КК, застосовуються інші, вдвічі довші. Остаточний строк давності визначається шляхом додавання подвійної тривалості відповідного диференційованого терміну й часу ухилення від відбування покарання.

З наведеного слідує, що в суміжних ситуаціях, коли законодавець вважає за необхідне в разі недобросовісної поведінки особи замінити один строк давності іншим у бік погіршення її становища, про це прямо зазначається у відповідній правовій нормі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на час звернення до суду із цим поданням сплинув загальний строк давності виконання вироку суду раніше за диференційований строк, оскільки засудженого не розшукано на момент звернення до суду із цим подання. При цьому, незважаючи на ухилення засудженого ОСОБА_4 від виконання вироку суду та у іншому кримінальному провадженні щодо нового злочину, закінчення загальних строків, встановлених ст. 80 КПК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності оскільки загальний строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення, тому подання слід задовольнити.

Керуючись п. 13 ч. 1 ст. 537, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 74, 80 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про звільнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Ужгородського міського суду Закарпатської області від 27.12.2002 року у справі № 1-659/2002р. за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на 1 рік, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за ст. 309 ч. 1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки з іспитовим строком у один рік, призначеного за вироком Ужгородського міського суду Закарпатської області від 27.12.2002 року у справі № 1-659/2002р., оскільки з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк більше ніж 10 років.

Особову справу засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 46/75/2003р., повернути за приналежністю до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1