Справа № 211/1612/22
Провадження № 1-кс/211/1389/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.174 КПК України, в якому просив скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 17.07.2023 року на майно, а саме тютюнові вироби, цигарки, одноразові картриджи, документи.

В судове засідання учасники не з`явились.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як встановлено слідчим суддею, СВ ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000354 від 27.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі № 211/1612/22 накладено арешт на вилучені в ході обшуку кіоску, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :04:223:0036, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме тютюнові вироби, цигарки, одноразові картриджи, документи.

Постановою слідчого СВ ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 14.05.2025 року кримінальне провадження № 0000354 від 27.04.2022 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 283 КПК України закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення досудового розслідування.

Тобто, на цей час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000354 від 27.04.2022 року закінчене.

При вирішенні питання щодо скасування арешту майна слідчим суддею враховується правова позиція об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, яка викладена у постанові від 15.04.2024 у справі № 554/2506/22, згідно з якою ч.1 ст.1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Так, за результатом розгляду справи № 554/2506/22 у постанові від 15.04.2024 року Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформувала такі висновки: 1)висновок щодо застосування норми, передбаченої абзацом 1 частини 4 статті 132 КПК України, а саме: у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК України; 2) висновок щодо застосування норм, передбачених ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК України, у їх взаємозв`язку із приписами статей 170 - 174 КПК України: ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.1 ст.174 КПК).

Частини 3 та 4 ст.174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст.174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою слідчого/дізнавача на підставі приписів п. 2 ч.1ст.284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст.132 КПК України Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» №2810-IXвід 01грудня 2022року(набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на вищевказану норму, майно, на яке було накладено арешт у кримінальному провадження, яке згодом було закрито постановою слідчого, не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст.132 КПК України є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст.132 КПК України є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст.170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

В свою чергу, розгляд порушеного у клопотанні питання до компетенції слідчого судді не відноситься.

Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

Зважаючи на вищевикладене та те, що кримінальне провадження № 0000354 від 27.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, то з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2023 у справі №211/1612/22 (провадження № 1-кс/211/1022/23) про арешт майна в межах цього кримінального провадження відповідно до ч.4ст.132 КПК України, у зв`язку з чим клопотання адвоката ОСОБА_3 яке було подано слідчому судді, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.132,170,174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному проваджені за № 0000354 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 204 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1