Справа №766/7122/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0000151 від 17.03.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Брилівка Цюрупинського району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який не є депутатом ради будь-якого рівня, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, -

в с т а н о в и в:

I.Формулюання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 , будучи громадянином України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше початку липня 2022 року, знаходячись у тимчасово окупованому м. Херсон, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що місто перебуває під окупацією ЗС РФ, діючи умисно, з метою завдання шкоди Україні, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, сповідуючи проросійські погляди, добровільно погодився зайняти запропоновану йому посаду заступника директора по безпеці «ГУП «Херсонский морской торговый порт».

Так, у період з початку липня по початок листопада 2022 року (більш точні дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , виконуючи обов`язки заступника директора по безпеці «ГУП «Херсонский морской торговый порт», особисто забезпечував:

-організацію пропускного режиму та видачу пропусків на територію вищевказаного незаконно утвореного підприємства, через центральну прохідну, яка знаходилась за адресою: м. Херсон, вул. Потьомкінська, 1 (юридична адреса: м. Херсон, проспект Ушакова, 4), у тому числі представників ЗС РФ та військової техніки, яка зберігалась на території підприємства;

-передачу представникам ЗС РФ систем відеоспостереження, які належали Херсонській філії «Адміністрація морського порту», та здійснювали відеоспостереження за територію підприємства і акваторією річки Дніпро;

-агітацію співробітників Державного підприємства «Херсонський морський торгівельний порт» та інших мешканців м. Херсон до працевлаштування на роботу до незаконно утвореного окупаційною адміністрацією держави-агресора підприємства «ГУП «Херсонский морской торговый порт»;

-проведення співбесід з особами, які бажали працевлаштуватися до «ГУП «Херсонский морской торговый порт».

Крім того, відповідно до наказу директора «ГУП «Херсонский морской торговый порт» ОСОБА_6 № 18/2 від 28.07.2022 на заступника директора по безпеці ОСОБА_5 з метою виконання особливого доручення «ВЦА Херсонської області» по будівництву понтонної переправи через річку Дніпро в районі смт Антонівка, покладено обов`язок забезпечити безперебійну доставку необхідного обладнання і листового металу для проведення ремонту барж на 5 причалі, 1 та 2 затонах Херсонського морського торгівельного порту. Також цим же наказом на ОСОБА_5 покладено обов`язок забезпечити безперешкодний прохід на об`єкти «ГУП «Херсонский морской торговый порт» військовослужбовців інженерних військ ЗС РФ, зварників на місце ремонту барж і своєчасну оплату труда осіб, задіяних в будівництві понтонної переправи.

На виконання вищевказаного наказу ОСОБА_5 у період з 28.07.2022 по початок листопада 2022 року (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено) здійснював дії, направлені на забезпечення будівництва понтонної переправи через річку Дніпро в районі смт Антонівка, а саме:

-здійснював контроль за доставкою металу на територію незаконно утвореного «ГУП «Херсонский морской торговый порт» через центральну прохідну, яка знаходилась за адресою: м. Херсон, вул. Потьомкінська, 1 (юридична адреса: м. Херсон, проспект Ушакова, 4);

-оформлював пропуски для військовослужбовців інженерних військ ЗС РФ та інших спеціалістів з метою їх пропуску на територію вказаного підприємства;

-контролював строки будівництва та підготовки барж для понтонної переправи;

-керував ремонтом та передислокацією барж та спецтехніки для їх ремонту на території «ГУП «Херсонский морской торговый порт».

II.Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2023 року було призначено підготовче судове засідання.

Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого, було проведено судові засідання: 09.11.2023 року, 22.11.2023 року, 29.11.2023 року, 05.12.2023 року та 24.01.2024 року.

Про всі зазначені вище судові засідання обвинувачений повідомлявся про судовий розгляд кримінального провадження стосовно нього та мав можливість прибути до суду та скористатись своїм правом на вільний вибір захисника, користуватись своїми правами та подати до суду будь-які клопотання чи заяви.

Зазначеною можливістю, наданою судом, обвинувачений ОСОБА_5 не скористався.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.

При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст.323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 2 ст.297-1 КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст. 111-2 КК України, за якою, висунуто обвинувачення ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 до призначених судових засідань опублікуванні у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_5 були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 на цей час перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Водночас, незважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_5 протягом тривалого часу на території України, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останнього за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.

З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченого, водночас є мотивовані підстави стверджувати, що обвинувачений був обізнаний щодо судового провадження ще на стадії проведення судом підготовчих дій.

Щодо забезпечення права на захист.

Відповідно до ч.2 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Разом з цим, стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст.52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченого.

З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 06 березня 2024 року клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000151 від 17.03.2023 року висунуте щодо злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, тобто того, який входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Ухвалою суду від 01.04.2024 року був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.

Разом з цим, за період часу з 02.10.2023 року (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 16.06.2025 року, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.

За час заочного судового розгляду обвинувачений міг визначитися з провадженням проти нього, та усвідомлюючи, що в нього виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак не змінив свою процесуальну поведінку та продовжив подальше ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.

Підсумовуючи, суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.

III. Позиція сторін кримінального провадження.

Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 111-2 КК України у виді 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Захисник в судових дебатах просив прийняти законне рішення у розглянутому кримінальному провадженні.

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.09.2023 року (справа 490/8452/23, н/п № 1-кс/490/6559/2023), по даному кримінальному провадженню здійснювалося спеціальне досудове розслідування.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні поставленого йому у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, таких як:

-Протокол огляду приміщення ХФ ДП «АМПУ» від 24.06.2023 та огляду документів, вилучених у ході огляду приміщення ХФ ДП «АМПУ» від 25.06.2023, під час якого оглянуто документи, а саме:

?«Приказ от 28.07.2022 № 18/2 «Об утверждении действие для выполнения особого поручения Военно-гражданской администрации по проведению землечерпальных работ в районе ПГТ Антоновка и строительства понтонной переправы через, реку Днепр», підписаний так званим директором ГУП «Херсонский морской порт» ОСОБА_7 , яким на «заместителя директора по безопасности ОСОБА_8 » покладено обов`язок «обеспечить бесперебойную доставку необходимого оборудования и листового метала для проведения ремонта барж на 5 причале ГУП «ХМТП», 1 и 2 затонах Херсонского морского торгового порта. Также, обеспечить беспрепятственный проход на объекты ГУП «ХМТП» военнослужащих инженерных войск армии РФ, сварщиков на место ремонта барж и своевременную оплату труда лиц, задействованных в строительстве понтонной переправы»;

?Лист директора ГУП «Херсонский морской порт» ОСОБА_7 від 02.08.2022 № 21 на ім`я так званого «Главы Военно-гражданской администрации Херсонской области» ОСОБА_9 про необхідність забезпечення матеріальними ресурсами для «строительства понтонной переправы в районе пгт Антоновка», організацію якого було покладено на ОСОБА_5 ;

?Документи (рапорти, заявки, розпорядження) за підписом так званого «начальника флота портового» ОСОБА_10 про необхідність забезпечення матеріальними ресурсами «в связи с проведением землечерпальных работ» в районі Антоновки;

?«Служебная записка» ОСОБА_5 від 21.09.2022 про необхідність виділення «техники и людей для перевозки мебели в связи с переездом из здания управления ГУП «ХМТП» по адресу Ушакова № 4, в здание пожарного ДЕПО по улице Потемкина № 3»;

?«Приказ от 01.07.2022 № 10 «О проведении инвентаризации основных фондов и оборотных активов ГУП «Херсонский морской торговый порт», підписаний директором ГУП «Херсонский морской порт» ОСОБА_7 , згідно з яким ОСОБА_5 включено до складу інвентаризаційної комісії;

?«Список лиц ГУП «ХМТП», которые имеют право подписывать материальные пропуска (служебные записки) на ввоз/внесение, вывоз/вынос ТМЦ на/с территории порта», підписаний директором ГУП «Херсонский морской порт» ОСОБА_7 , до складу якого включено ОСОБА_5 ;

?«Список руководителей ГУП «Херсонский морской торговый порт», серед який значиться ОСОБА_5 , як «заместитель директора порта по безопасности»;

?«Указ Военно-гражданской администрации Херсонской области» від 08.06.2022 № 78-р «О создании государственного унитарного предприятия «Херсонский морской торговый порт»;

?«Приказ от 01.07.2022 № 06/2 «О формирования плана закупок товаров, работ, услуг», підписаний директором ГУП «Херсонский морской порт» ОСОБА_7 , згідно з яким ОСОБА_5 призначено «председателем комиссии», та відповідний «Акт инвентаризации;

?«Приказ от 21.07.2022 № 12 «Об утверждении и введении в действие Положения о защите и обработке персональных данных, Порядка уничтожения носителей персональных данных и комиссии по уничтожению персональных данных», підписаний директором ГУП «Херсонский морской порт» ОСОБА_7 , згідно з яким зобов`язано «начальника отдела снабжения согласовывать План закупок товаров, работ, услуг с заместителем директора по безопасности ГУII «ХМТП» ОСОБА_5 ;

?«Список сотрудников и их семей для подачи документов на оформление паспорта гражданина Российской Федерации», серед яких зазначено ОСОБА_5 та членів його сім`ї;

?Рапорт від 16.09.2022 № 11.1-07-08 «заместителя директора по безопасности ГУII «ХМТП» ОСОБА_5 про необхідність укладення договору ООО Херсонское корпоративное предприятие «СПЕЦАВТОМАТИКА-СЕРВИС, ЛТД» на проведення робіт з обслуговування та ремонту систем відео-нагляду;

-Протокол огляду Інтернет-сайту видання «INжир Медиа» від 24.03.2023 за посиланням: https://injir.org/ua/hersonski-kolaboranti-vikoristovuyutzahopleni-hersonski-pidpriyemstava-dlya-voyennih-potreb-okupantiv-27-10-2022, під час якого встановлено факт захоплення окупаційною владою Херсонського морського порту та призначення ряду так званих «керівників», у тому числі ОСОБА_5 заступником директора з безпеки;

-Протокол огляду Інтернет-ресурсу «ФНС Росії» від 14.04.2023, під час якого встановлено, що ОСОБА_5 прийняв громадянство РФ та розпочав комерційну діяльність на тимчасово окупованій території Херсонської області в смт Брилівка;

-Протокол огляду мережі Інтернет за посиланням: https://egrul.nalog.ru/index.html від 21.07.2023, де встановлено, що так зване «ГОСУДАРСТВЕННОЕ УНИТАРНОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ «ХЕРСОНСКИЙ МОРСКОЙ ТОРГОВЫЙ ПОРТ», зареєстровано «РОССИЯ, ХЕРСОНСКАЯ ОБЛ., ОСОБА_11 , ХЕРСОН Г., УШАКОВА ПР-КТ, Д. 4, ОГРН: 175, Дата присвоения ОГРН: 22.12.2022, ИНН: , КПП: 950001001, Руководитель юридического лица: ОСОБА_7 »;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 від 11.04.2023, під час якого свідок на фото № 3 впізнав ОСОБА_5 заступника директора з безпеки Херсонського морського порту;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 від 18.04.2023, під час якого свідок на фото № 3 впізнав ОСОБА_5 , як особу, представлену заступником директора ГУП ХМТП;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_14 від 27.04.2023, під час якого свідок на фото № 3 впізнав ОСОБА_5 начальника служби безпеки ГУП ХМТП;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_15 від 02.06.2023, під час якого свідок на фото № 3 впізнав ОСОБА_5 колишнього начальника служби безпеки Адміністрації Херсонського морського порту;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_16 від 19.06.2023, під час якого свідок на фото № 3 впізнав ОСОБА_5 заступника директора з безпеки ГУП ХМТП.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджуюся наступними показами свідків,допитаних в ході судового засідання.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомив, що раніше працював в Херсонському морському порту. Під час окупації міста Херсона, в серпні-вересні 2022 року, йому зателефонував головний інженер порту і запропонував посаду начальника пожежної охорони. Під час оформлення на роботу його відвели до ОСОБА_5 , який очолював службу безпеки. При цьому підприємство очолював ОСОБА_6 . Також свідок зазначив, що ОСОБА_5 підпорядковувались служба охорони, морської безпеки та пожежна охорона. Щопонеділка після нарад він зазначав про необхідність отримання паспортів РФ, мотивуючи неможливістю працювати без них. Крім цього, свідок розповів, що ОСОБА_5 забороняв знаходитись на причалах, де були вогневі роботи. Туди привозили й увозили зварювальників. Також заборонялось знаходитись на території біля в`їзду в порт в той час, коли на територію заїжджали джипи із людьми, яких супроводжував обвинувачений. Ці люди були неслов`янської зовнішності та одягнені у камуфляжну форму.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 зазначив, що під час окупації м.Херсона працював в Херсонському морському порті, де до окупації ОСОБА_5 працював якимось начальником в адміністрації морських портів України, а після, як йому зі слів відомо, - заступником начальника порту з безпеки. В липні 2022 року, як зазначив свідок, він вийшов на роботу на запрошення ОСОБА_19 . На підприємстві при вході потрібно було надати пропуска, на яких містились 3 підписи, в тому числі й ОСОБА_5 . Останнього він не раз бачив в оточенні російських військових, які приходили до керівництва порту. Це було в період липень-серпень 2022 року, в той час коли хотіли зробити переправу з барж на лівий берег р. Дніпро. Свідок також пояснив, що по слухах для цього з суднозаводу завозили техніку для цього. На підприємстві організовували перегін російськими військовими усіх плавзасобів з акваторії порту, які переганяли з порту в Голу пристань. Крім зазначеного свідок дав покази про те, що на території Нибулону знаходився танкер нафтоналівний та плавкран морпорту, оскільки там планувалось перезавантаження зерна. ОСОБА_5 у жовтні 2022 року запитував чи немає людей, які могли б там працювати в охороні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 зазначив, що працював у Херсонському морському порті до лютого 2022 року та знав ОСОБА_5 , який раніше очолював службу морської безпеки. Після окупації м.Херсона на роботу не виходив до тих пір, поки не надійшло прохання від українського керівництва вийти на роботу з метою охорони майна. Нові люди почали з`являтись в адміністративній будівлі в кінці червня 2022 року. Свідок також показав, що після окупації м.Херсона бачив на підприємстві і ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначив, що на момент повномасштабного вторгнення він працював технічним директором ПРАТ «Херсонський КХП». В серпні 2022 року до них на підприємство приїхало приблизно 10 осіб, одягнутих в цивільний одяг і зазначили, що вони управляючі Херсонсикм морським портом і тепер ПРАТ «Херсонський КХП» підпорядковується їм. Їх зібрали в залі для нарад, при цьому ОСОБА_21 відрекомендувався начальником Херсонського морського порту та представив ОСОБА_5 , як начальника безпеки Херсонського морського порту. В цей же день, як пояснив свідок, охорона підприємства, на якому він працював, одразу знялась, а охорона нового керівництва приступила до роботи. Через тиждень після наради ОСОБА_21 ще раз зібрав працівників і запропонував працевлаштуватись. Також свідок розповів, що ОСОБА_21 показував йому лист-клопотання за підписом ОСОБА_22 про перехід ПРАТ «Херсонський КХП» під підпорядкування Херсонського морпорту.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 зазначила, що під час окупації м.Херсона працювала в гуманітарному підприємстві «Херсонський морський торгівельний порт» окупаційної влади на посаді інспектора з кадрів. Керівником підприємства був ОСОБА_6 ОСОБА_5 при цьому був заступником директора з морської безпеки. Свідок розповіла, що бачила накази про його призначення на посаду, які були виготовлені російською мовою, оскільки підприємство працювало за російським законодавством.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 зазначив, що до окупації м.Херсона він працював вантажним механіком ТОВ «Херсонський морський порт», а під час окупації начальником автотранспорту (мовою оригіналу) государственное унитарное предприятие «Херсонский морской торговый порт». ОСОБА_5 на цьому підприємстві займав посаду начальника безпеки порту. Також він давав дозволи для доступу до деяких територій порту, де знаходились російські військові. Допуски оформлювались по дзвінку ОСОБА_5 . Також свідок розповів, що вантаж, який знаходився в складах, відвантажувався в машини та переправлявся через антонівський міст. Так, одного разу автомобіль VOLVO S80, який належав ТОВ «Херсонський морський порт», ОСОБА_5 передав за актом приймання-передачі невідомим особам.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 зазначив, що незадовго до окупації м.Херсона він працевлаштувався в Херсонський морський порт і працював там до початку окупації. В травні 2022 року йому зателефонувала працівниця підприємства і сказала, що туди знову набирають людей. ОСОБА_5 з`явився в порту в червні 2022 року, обіймав посаду заступника директора порту з внутрішньої безпеки. Без його дозволу в порт ніхто не міг потрапити, на територію заїхати можна було лише за пропуском або з особистого дозволу обвинуваченого.

Зазначені докази та покази свідків, у сукупності та взаємозв`язку між собою, поза розумним сумнівом свідчать, що ОСОБА_5 , перебуваючи та тимчасово окупованій території Херсонської області, усвідомлюючи злочинний характер та суспільну небезпеку своїх дій, добровільно погодився зайняти запропоновану йому посаду заступника директора по безпеці «ГУП «Херсонский морской торговый порт».

V.Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення. Суд сприймає як належні та достатні докази показання свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка їх вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовив чи міг обмовити обвинуваченого. Крім того, свідки були у встановленому КПК України порядку приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.

Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, кваліфікація його дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 :

- ч. 1 ст. 111-2 КК України, як колабораційна діяльність - вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора (пособництво), вчинені громадянином України з метою завдання шкоди Україні шляхом підтримки рішень та дій збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.

VI. Призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, суд враховує вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст.ст. 50, 65КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на вище наведене, суд вважає за можливе застосовувати щодо обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим злочинів проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із забороною обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги та з конфіскацією всього належного йому майна, й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування більш м`якого покарання, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи винного.

Суд приходить до висновку, що ізоляція ОСОБА_5 шляхом позбавлення волі, відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари і буде відповідати меті покарання, закріпленій ст. ст. 50, 65 КК України, а також забезпечить мету покарання у виді виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів. Підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75КК України, відсутні.

VI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 372-374, 376, 615 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років, із конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги рахувати з моменту відбуття ОСОБА_5 основного покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.09.2024 залишити без змін до затримання обвинуваченого та приведення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 05.09.2023 року (490/8452/23, пр. № 1-кс/490/6561/2023), а саме: на автомобіль марки Toyota Camry 3456 (2007), чорний, № двигуна НОМЕР_1 , днз НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження залишити без змін до приведення даного вироку до виконання в частині конфіскації майна.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення вручити прокурору, захиснику та направити на адресу обвинуваченого.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

СуддяОСОБА_1