Справа № 591/1853/22
Провадження № 1-кс/591/1436/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанови слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, від 07 березня 2025 року у кримінальному провадженні №0000017, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми надійшли скарги ОСОБА_3 ,

в яких він зазначає, що в провадженні слідчих Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, перебуває кримінальне провадження №0000017. 04.09.2024 року скаржником було подано клопотання слідчому про визнання його потерпілим, а - 16.09.024 клопотання в порядку ст. 220 КПК України про необхідність проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні. Оскільки такі клопотання у встановлений КПК строк не було розглянуто слідчим, то він звертався до слідчого судді зі скаргами та за результатами розгляду ухвалами слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми слідчого було зобов`язано розглянути вказані клопотання. На виконання цих ухвал слідчий розглянув його клопотання, але за результатами розгляду виніс постанови від 07.03.2025, першою, з яких відмовив у визнанні його потерпілим, а другою відмовив у проведенні слідчих дій, оскільки скаржник не є потерпілим у вказаному провадженні. З вказаними постановами він не згоден, тому просив: скасувати постанову від 07.03.2025, якою відмовлено у визнанні його потерпілим, а також постанову від 07.03.2025 про відмову у проведенні слідчих ( розшукових) дій. Крім того, просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні №0000017.

Скаржник в судовому засіданні підтримав свою скаргу.

Слідчий, постанови якого оскаржуються, в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи. З огляду на положення ст.306 КПК України його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

В провадженні слідчих Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, перебуває кримінальне провадження №0000017.

04.09.2024 та 16.09.2024 на адресу Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_3 було направлено клопотання в порядку ст. 220 КПК України.

Ухвалами слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми зобов`язано слідчих Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР , розташованого у м. Полтава, які входять до групи слідчих у кримінальному провадженні №0000017, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 04.09.2024 та від 16.09.2024.

Постановами слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, від 07.03.2025 ОСОБА_3 було відмолено як у задоволенні його клопотання про визнання його потерпілим, оскільки, на думку слідчого, ОСОБА_3 не заподіяна шкода, так і у задоволенні його клопотання про необхідність проведення слідчих дій. Вказана відмова мотивована тим, що ОСОБА_3 не є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.5, п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим та у проведенні слідчих дій.

У даному випадку, позиція слідчого та, відповідно і винесені з вказаними обґрунтуваннями постанови, не відповідають завданням кримінального провадження, що передбачені ст. 2 КПК України, а також положенням ст.55 КПК України.

Так, відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

При цьому, слід звернути увагу на те, що відповідно до статті 365 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Тобто, за вказаних обставин, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 365 КК України, про яке заявив ОСОБА_3 і досудове розслідування по якому здійснюють слідчі органи, не виключають можливість заподіяння йому шкоди, а на підставі вимог ст.91 КПК України, дана обставина є предметом доказування у кримінальному провадженні.

Тобто, враховуючи викладене, висновок слідчого про відсутність завдання будь-якої шкоди ОСОБА_3 до прийняття рішення про закриття кримінального провадження або ухвалення вироку у справі, є передчасним. Згідно ч.2 ст.9 КПК України, а також ст.92 КПК України на слідчого покладено обов`язок всебічно, повно і неупереджено досліджувати обставини кримінального провадження і не ґрунтувати свої рішення на припущеннях.

З урахуванням наведених вище обставин, вважаю, що скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Четвертого СВ (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000017 підлягає частковому задоволенню, а саме: слід задовольнити в частині скасування постанови.

Разом з тим, вважаю, що слід відмовити у задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000017 , оскільки відповідно до ст. 55 КПК України прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим не передбачено, а права і обов`язки у ОСОБА_3 , як потерпілого, виникли з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, і постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим, яка перешкоджала у реалізації таких прав, скасована.

Крім того, як зазначалось вище, слідчий відмовив у задоволені клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, посилаючись тільки на те, що ОСОБА_3 не є потерпілим. Але, вважаю, що така підстава для відмови є формальною та необґрунтованою.

Крім того така відмова не відповідає завданням та загальним засадам кримінального провадження, що передбачені ст.ст. 2,9,22 КПК України.

У силу ж вимог ст.ст. 9,94 КПК саме на слідчого та прокурора покладений обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Тому скарга про скасування постанови слідчого та зобов`язання проведення слідчих дій підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303,304 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скарги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Четвертого СВ (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 07.03.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000017.

Скасувати постанову слідчого Четвертого СВ (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 07.03.2025 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 щодо проведення слідчих дій.

Зобов`язати слідчих з групи слідчих Четвертого СВ (з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, провести у кримінальному провадженні №0000017 слідчі діі зазначені ОСОБА_3 у клопотанні від 16.09.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1