Справа № 632/885/25
провадження № 1-кп/632/156/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року місто Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селі Ржавчик Первомайського району Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого помічником машиніста електропоїзду у ВП «Моторвагонне депо Харків», не одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації (далі - РФ), яке було задоволено.

Так, 24 лютого 2022 року о 05 годині 00 хв., за наказом Президента Російської Федерації ОСОБА_6 , РФ незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили Російської Федерації та Федеральну службу військ національної гвардії Російської Федерації.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено та який триває до теперішнього часу.

Разом із цим у громадянина України ОСОБА_4 , що перебував на території Харківської області та громадянина України - особи, досудове розслідування щодо якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні, у невстановлений досудовим слідством час, проте не пізніше 06 грудня 2024 року виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на поширення за попередньою змовою групою осіб, інформації про направлення, переміщення озброєння територією України, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України.

Так, ОСОБА_4 у період не пізніше 06 грудня 2024 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій кримінальний протиправний намір спрямований на поширення за попередньою змовою групою осіб, інформації про направлення, переміщення озброєння територією України, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, діючи умисно, налагодив контакт із громадянином України - особою, досудове розслідування щодо якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні, для здійснення поширення останньому інформації про направлення, переміщення озброєння територією України з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України.

При цьому, ОСОБА_4 , усвідомлював, що вищевказана інформація у відкритому доступі не розміщувалась та не надавалась для поширення.

Продовжуючи реалізацію спільного кримінального протиправного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06 грудня 2024 року, ОСОБА_4 , здійснив збір інформації про вивантаження військової техніки на залізничній станції Панютине регіональної філії «Південна залізниця», яка розташована на території селища Лиманівка Лозівського району Харківської області.

У подальшому, 06 грудня 2024 року у період з 20 години 39 хвилин по 21 годину 04 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізацію спільного кримінального протиправного умислу, діючи умисно, використовуючи обліковий запис « ОСОБА_7 » у додатку для спілкування «Telegram», здійснив усне поширення особі, досудове розслідування щодо якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні, зібраних ним відомостей щодо вивантаження військової техніки на залізничній станції Панютине регіональної філії «Південна залізниця», яка розташована на території селища Лиманівка Лозівського району Харківської області, з метою подальшого надання цієї інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України.

Згідно із інформацією Управління військових сполучень на Південній залізниці Міністерства оборони України № 312 від 06.03.2025, у період з 01 грудня 2024 року по 06 грудня 2024 року по залізничній станції Панютине регіональної філії «Південна залізниця» здійснювалось завантаження та вивантаження військових ешелонів (транспортів).

Вищезазначені відомості у відкритому доступі не розміщувались та не надавались іншим особам для поширення.

Відомості поширені ОСОБА_4 про переміщення військової техніки Сил оборони України дозволить представникам іноземної держави - країни-агресора проводити заходи направлені на нанесення шкоди військовим частинам (підрозділам) Збройних Сил України, іншим військовим формуванням, залученим до відсічі збройної агресії Російської Федерації, здійснювати розвідувально-підривну діяльність проти України, з метою нанесення шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 114-2 КК України, як поширення інформації про направлення, переміщення озброєння територією України, яка не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України та Службою безпеки України та в офіційних джерелах країн-партнерів, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

До суду надійшла угода про визнання винуватості від 16 травня 2025 року, укладена між прокурором - начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Згідно з даною угодою ОСОБА_4 викрив злочинні дії іншого учасника групи щодо вчиненого злочину за попередньою змовою групою осіб та повідомлену ним інформацію було підтверджено доказами, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, що йому інкримінується, зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри під час судового провадження; під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , надати показання, які викривають злочинні дії іншого учасника групи - ОСОБА_9 , щодо вчиненого за попередньою змовою групою осіб злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Також вказаною угодою сторони узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 .

Так, сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 114-2 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років.

Сторонами узгоджені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним, на даний час обвинуваченим, ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Статтею 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, окрім іншого, щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, просив затвердити угоду та призначити йому узгоджене покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 , підтримав позицію обвинуваченого, просив затвердити угоду.

Прокурор угоду підтримав та просив її затвердити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, яке згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

ОСОБА_4 не є організатором, під час досудового розслідування викрив злочинні дії іншого учасника групи щодо вчиненого злочину за попередньою змовою групою осіб, що підтверджено доказами.

Сторони вважають, що для укладення цієї угоди істотне значення мають обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватими, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 114 - 2 КК України, як поширення інформації про направлення, переміщення озброєння територією України, яка не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України та Службою безпеки України та в офіційних джерелах країн-партнерів, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65, 66 КК України, з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних про його особу, обставин, які пом`якшують покарання та відповідає інтересам суспільства та держави.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди і ухвалення вироку на підставі такої угоди, оскільки угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Ухвалами слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 10 та 23 квітня 2025 року накладені арешти на майно, яке належить ОСОБА_4 , зокрема: мобільний телефон марки Samsung Galaxy J7; мобільний телефони марки Mote e 13; жорсткий диск «Toshiba» № X48GWH7BS X13; квартиру АДРЕСА_2 , та ОСОБА_10 : мобільний телефон «Хiaomi» моделі «Poco x6 Pro 5G» у полімерному чохлі чорного кольору; мобільний телефон марки «Huawei» моделі «GRA-L09»; ноутбук марки «Asus» моделі «X751M»; планшет марки Lenovo A3300-HV.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, підлягає вирішенню питання про скасування арештів майна, накладених ухвалами слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 10 та 23 квітня 2025 року щодо майна ОСОБА_4 - квартири АДРЕСА_2 , та наведеного вище майна ОСОБА_10 .

Питання про речові докази підлягає вирішенню у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Разом із цим згідно з ч. 1 ст. 96 - 1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Мобільний телефон марки Samsung Galaxy J7, мобільний телефони марки Mote e 13, жорсткий диск «Toshiba» № X48GWH7BS X13, були використані як засоби вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, тому вони підлягають спеціальній конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 08 квітня 2025 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 діб, тобто до 05 червня 2025 року включно, без визначення суми застави.

Приймаючи до уваги призначення покарання у виді позбавлення волі, яке ОСОБА_4 належить відбувати реально, з метою забезпечення виконання вироку, забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам ухилення ОСОБА_4 від суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи репутацію обвинуваченого, те що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою, суд на підставі даних, встановлених під час розгляду цього кримінального провадження, вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, застосований щодо ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 374, 474, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 травня 2025 року, укладену між прокурором - начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 08 квітня 2025 року - дня застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 08 квітня по 26 травня 2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін та продовжити у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Арешти майна: квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_4 ; мобільного телефону «Хiaomi» моделі «Poco x6 Pro 5G» у полімерному чохлі чорного кольору; мобільного телефону марки «Huawei» моделі «GRA-L09»; ноутбуку марки «Asus» моделі «X751M»; планшету марки Lenovo A3300-HV, накладені згідно із ухвалами слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 10 та 23 квітня 2024 року - скасувати.

Застосувати відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України спеціальну конфіскацію та конфіскувати в дохід держави: мобільний телефон марки Samsung Galaxy J7, мобільний телефони марки Mote e 13, жорсткий диск «Toshiba» № X48GWH7BS X13.

Речові докази: мобільний телефон «Хiaomi» моделі «Poco x6 Pro 5G» у полімерному чохлі чорного кольору; мобільний телефон марки «Huawei» моделі «GRA-L09»; ноутбук марки «Asus» моделі «X751M»; планшет марки Lenovo A3300-HV, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України - повернути власнику (законному володільцю).

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1