02.06.2025 Справа № 940/969/25
Провадження по справі № 1-кс/940/166/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року слідчий суддя Тетіївського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , начальника Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 , законного представника підозрюваного - ОСОБА_7 , психолога ОСОБА_8 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 31.05.2025, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Горошків Тетіївського району Київської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, учню 9 класу Горошківської філії Денихівського ліцею, раніше не судимого,

встановив:

Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000135 від 31.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням ВП №3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000135, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Так, 30.05.2025, близько 20 години 30 хвилин, під час дії правового режиму воєнного стану, який діє на території України з 24.02.2022, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись поряд із базовою станцією оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» (49.256869, 29.916140), що знаходиться в адміністративних межах с. Тайниця Тетіївської територіальної громади Білоцерківського району Київської області (поза межами населеного пункту), вирішили вчинити підпал вище зазначеної станції оператора мобільного зв`язку, яка належить ПрАТ «ВФ Україна». Реалізуючи свій умисел, направлений на пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, неповнолітній ОСОБА_5 облив шафи та конструкції базової станції оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» легкозаймистою рідиною, яку останні заздалегідь взяли із собою, та за допомогою запальнички підпалив дану рідину, внаслідок чого вчинив підпал. В свою чергу ОСОБА_10 , здійснював відеофіксацію вказаних дій неповнолітнього ОСОБА_5 на мобільний телефон останнього, а також надавав поради та орієнтував його щодо об`єктів зазначеної станції оператора мобільного зв`язку, які необхідно було підпалити. Після вчинення вищевказаних дій ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_5 покинули місце вчинення кримінального правопорушення. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_10 та неповнолітнього ОСОБА_5 пошкоджено металеві шафи та конструкції базової станції оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», чим спричинено ПрАТ «ВФ Україна» майнової шкоди.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

31.05.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України та в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Водночас, обґрунтовуючи необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, старший слідчий посилається у клопотанні на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами, а також встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на іншого підозрюваного та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, які виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Встановлені ризики, на думку старшого слідчого, не дозволяють застосувати стосовно ОСОБА_5 більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою.

У закритому судовому засіданні начальник Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого підтримав та просив його задовольнити, вказуючи, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити дієвість кримінального провадження та належну поведінку підозрюваного.

Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання про обрання неповнолітньому підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання. Крім того, на спростування доводів сторони обвинувачення, захисник зазначив, що ОСОБА_5 жодного разу не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, тому відсутність з боку ОСОБА_5 систематичних дій спрямованих на порушення закону, нівелює доводи сторони обвинувачення про можливість вчинення нових кримінальних правопорушень. До того ж, ОСОБА_5 усвідомив неправильність своїх дій, щиро кається, не має жодного бажання вчиняти будь-які кримінальні правопорушення. Тому, на думку захисника, посилання органу досудового розслідування на ризик, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставним. Також захисник вказав, що сприяння досудовому слідству свідчить про те, що ОСОБА_5 не має наміру перешкоджати діям правоохоронних органів та будь-яким чином впливати на свідків чи іншого підозрюваного.

Законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_7 підтримала позицію підозрюваного та його захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП №3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000135, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

У цьому кримінальному провадженні 31.05.2025 неповнолітнього ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Водночас, 31.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України, неповнолітній ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, підставою обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 31.05.2025, а саме базової станції оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» (49.256869, 29.916140), що знаходиться в адміністративних межах с. Тайниця Тетіївської територіальної громади Білоцерківського району Київської області (поза межами населеного пункту), де було вчинено кримінальне правопорушення щодо умисного пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.05.2025, відповідно до якого неповнолітнього ОСОБА_5 31.05.2025 затримано в порядку ст. 208 КПК України;

- протоколом обшуку від 31.05.2025, в ході якого за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_5 вилучено речові докази, які доводять вину підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення;

- протоколом обшуку від 31.05.2025 за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_5 , в ході якого вилучено речові докази, які доводять вину підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення;

- протоколом допиту підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_5 від 31.05.2025, який повідомив про обставин вчинення ним та ОСОБА_10 скоєного злочину;

- протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним неповнолітнім ОСОБА_5 від 31.05.2025;

- протоколами огляду мобільних телефонів від 31.05.2025, вилучених під час обшуків за місцем проживання ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .

На переконання слідчого судді, оголошена ОСОБА_5 підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, є обґрунтованою, в розпорядженні органу досудового розслідування є здобуті у визначеному законом порядку достатні відомості, які вказують на наявність ознак вказаного кримінального правопорушення.

Водночас, необхідно зазначити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обґрунтовуючи клопотання, старший слідчий посилалась на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Так, оцінюючи ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, що відповідно до приписів кримінального законодавства України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Отже, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Відтак, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними в будь-який момент кримінального провадження.

Також досить вірогідним є заявлений ризик можливого незаконного впливу на іншого підозрюваного ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кримінального провадження.

Так, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини вчинення злочину може незаконно впливати на іншого підозрюваного ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки всі вони є жителями одного населеного пункту, а саме села Горошків Білоцерківського району Київської області, та до вчинення кримінального правопорушення спілкувалися між собою, мали спільні інтереси, тому з метою створення алібі або спотворення картини вчинення кримінального правопорушення, умовлянням, підкупом чи погрозами підозрюваний ОСОБА_5 може примушувати їх змінити свідчення, виправдовуючи тим самим його дії.

Водночас, при встановленні наявності ризику впливу на свідків необхідно враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про достатню вірогідність ризику впливу на підозрюваного ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Разом з тим, слідчий суддя вважає переконливими доводи прокурора про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, який обґрунтовано тим, що підозрюваний ОСОБА_13 за місцем проживання зарекомендував себе з негативної сторони, підтримує стосунки з особами, які ведуть аморальний та антигромадський спосіб життя, порушує роботу навчального процесу, вчинив кримінальне правопорушення з особливим цинізмом, в той час як в Україні тривають військові дії, пов`язані зі збройною агресією російської федерації, що свідчить про низькі моральні цінності останнього та байдужість до заподіяння шкоди іншим особам. Відтак, наявні передумови для вчинення ОСОБА_10 іншого кримінального правопорушення.

Отже, з урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Одночасно слідчий суддя бере до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, є неповнолітнім, учнем 9 класу Горошківської філії Денихівського ліцею, негативно характеризується за місцем свого проживання.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 3 до 10 років.

Отже, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, неповнолітній підозрюваний ОСОБА_13 є особою, до якої може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Водночас, при вирішенні питання щодо можливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя зазначає таке.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосоване до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 з огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також встановлених ризиків. Зазначений запобіжний захід є занадто м`яким, враховуючи особу обвинуваченого. Також не може бути застосована до обвинуваченого особиста порука, оскільки відсутні будь-які відомості про осіб, які заслуговуючи на довіру у суду та можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу. Водночас, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_5 і запобіжний захід у виді домашнього арешту з огляду на наявність високого ступеню ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, на переконання слідчого судді, застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, до підозрюваного ОСОБА_5 є недостатнім для запобігання встановленим ризикам.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (справа «Летельє проти Франції»).

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошував, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Водночас, слідчий суддя бере до уваги доводи захисника про те, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 усвідомив неправильність своїх дій, щиро кається, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, вчинені ним дії не потягнули тяжких наслідків, сприяє досудовому розслідуванню, однак такі відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким у цьому конкретному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. До того ж, зазначені аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки неповнолітнього підозрюваного. Також, доводи сторони захисту про необгрунтованість зазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання підозрюваного та його захисника про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, оскільки цей запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 та не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, з огляду на викладене та доведеність прокурором наявності підстав вважати, що на час розгляду клопотання наявні ризики вчинення дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , обставини вчиненого ним кримінального правопорушення в період дії воєнного стану в Україні, тяжкість покарання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про обрання неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Водночас, будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи неповнолітнього підозрюваного слідчим суддею не встановлено та не доведено підозрюваним та його захисником.

Більш того, будь-яких обставин, які б унеможливлювали утримування неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, слідчому судді не надано.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги вимоги п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а також з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, а саме в межах п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400,00 гривень. Поряд з цим, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193-194,196, 309, 492 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 31.05.2025, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горошків Тетіївського району Київської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 29 липня 2025 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: отримувач коштів ТУ ДСА України в Київській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268119; банк отримувача: ДКС України, м. Київ; номер рахунку: UA0018661; код банку отримувача (МФО) 820172.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваного ОСОБА_5 звільнити з-під варти негайно.

У разі звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням визначеного розміру застави зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування та суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, а також не відлучатися із с. Горошків Білоцерківського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити, що у разі, якщо ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього процесуальні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Визначити строк дії ухвали в частині обрання запобіжного заходу - до 29 липня 2025 року.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

У задоволенні клопотання підозрюваного та його захисника про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді буде виготовлено та оголошено о 14 год. 50 хв. 05 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_14