С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

13 листопада 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність відповідальних осіб Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

ІІ. Мотивувальна частина

У жовтні 2024 року ОСОБА_3 звернувся в порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України.

В обґрунтування доводів скарги Скаржник зазначає, що всупереч положенням ст.214 КПК України після отримання Національним антикорупційним бюро України його заяви №4843/27 від 27 вересня 2024 року на ім`я керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про вчинення екс-суддею Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5 злочинів передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 205, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 111-1, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України, дані відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та досудове розслідування не було розпочате.

У зв`язку з цим Скаржник просить зобов`язати керівника ГПД НАБ України внести відповідні відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, Скаржник просить зобов`язати керівника ГПД НАБУ зазначити попередню кваліфікацію у кримінальному провадженні саме за тими статтями Кримінального кодексу України, які вказані самим ОСОБА_3 , також надати йому завірені належним чином витяги з ЄРДР та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В судове засідання Скаржник не з`явився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутність. Неявка Скаржника не перешкоджає розгляду скарги.

Представник Національного антикорупційного бюро України в судове засідання не з`явився, подав письмові заперечення проти скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення .

Встановлено, що 27 вересня 2024 року ОСОБА_3 подав до Національного антикорупційного бюро України заяву про вчинення екс-суддею Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5 злочинів передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 205, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 111-1, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.

У відповідності до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В той же час, до ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

До матеріалів поданої скарги ОСОБА_3 надано копію заяви про вчинення кримінальних правопорушень від 27.09.2024, проте в ній не міститься жодних конкретних відомостей про обставини вчинення кожного із зазначених ним кримінальних правопорушень суддею Голосіївського районного суду м. Києва, які не пов`язані із здійсненням нею правосуддя.

Крім того слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року.

Як зазначено в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.200В р. у справі №21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.».

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку 11 (2008) уваги Комітету Міністрів Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою на звернення до Європейського суду з прав людини.

Можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, оцінка судових рішень, прийнятих суддею може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю.

Однак, Заявник, звернувшись до Національного бюро з заявою, у якій не викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального корупційного правопорушення, та в подальшому оскаржуючи бездіяльність детективів Національного бюро, намагається оскаржити судові рішення та відповідні дії судді, вчинені при здійсненні правосуддя, поза передбаченим процесуальним законом порядком, що може мати наслідком втручання у діяльність судді з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченого ст. 303 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.

Отже, у випадку порушення суддею, під час розгляду справи, вимог законодавства України, особа має право звернутися з відповідною скаргою до Вищої ради правосуддя.

З огляду на вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .

ІІІ. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 214, 303, 307 КПК України, слідчий суддя ухвалив:

1.У задоволенні скарги відмовити.

2.Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня постановлення.

Слідчий суддя :