ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/488/25 Справа № 184/1712/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Кривий Ріг

11 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої -

адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0008260 відносно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Орджонікідзе (Покров) Дніпропетровської області, громадянку України, яка має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює УП та СЗН, раніше не судима зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятдесят одну тисячу (51000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно до вироку суду, 24 березня 2023 року приблизно о 11:50 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керувала легковим автомобілем KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_1 на подвір`ї буд.15 по вул. Європейській м. Покров Дніпропетровської області.

В цей же день та час ОСОБА_10 керуючи автомобілем KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_1 навпроти під`їзду №3 буд.15 по вул. Європейській м. Покров Дніпропетровської області не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважною до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, не переконалася в тому, що смуга її руху вільна і це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а при необхідності звернутися за допомогою до інших осіб, почала здійснювати рух заднім ходом та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка позаду обходила вказаний автомобіль.

Своїми діями водій ОСОБА_10 порушила вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких «під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

Відповідно до висновку авто технічної експертизи № СЕ-19/104-23/15392- ІТ від 18.05.2023 року дії водія автомобіля KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

В результаті вказаної ДТП відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 220 від 27.04.2023 року ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки правого стегна, яке за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (згідно п. 2.2.2, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або їх частин, або від ударів об такий предмет.

На вказаний вирок суду обвинуваченою ОСОБА_10 було подано апеляційну скаргу, в якій вона просить вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 рокускасувати і закрити кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. Вважає, що висновок авто технічної експертизи № СЕ-19/104-23/15392-ІТ від 18.05.2023 року, не відповідає фактичним обставинам руху автомобіля під її керуванням, оскільки, на її думку, слідчим в постанові про призначення авто-технічної експертизи від 27.04.2024 року були зазначені неправильні вихідні дані. Зазначає, що згідно з висновком експерта № 220, у потерпілої ОСОБА_8 будь-яких інших ушкоджень, окрім міжвертлюгового перелому, які б могли свідчити про зовнішній вплив, що передував падінню, не встановлено.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_10 , представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 зазначає, що вирок суду першої інстанції є законними та скасуванню не підлягає. Просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення. Вважає, що судом не допущено ніяких порушень вимог КПК України, які б тягнули за собою скасування вироку, дана оцінка всім доказам, перевірені всі доводи обвинуваченої, про що докладно викладено у вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_10 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги обвинуваченої, думку потерпілої ОСОБА_8 та її представника - адвоката ОСОБА_9 ,які заперечували проти доводів апеляційної скарги обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні першої інстанції обвинувачена ОСОБА_10 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та суду пояснила, що 24.03.2023 року близько 11:00 години приїхала на авто KIA SPORTAGE до буд. 15 по вул. Європейській в м. Покров, де припаркувала авто біля третього під`їзду вказаного будинку. Сходивши у своїх справах та виходячи з третього під`їзду вказаного будинку сіла в авто, завела його, подивилась по сторонам, нікого не було, ввімкнула задню передачу, при цьому увімкнулась камера заднього виду на моніторі та вимкнулась магнітола, проїхавши кілька сантиметрів побачила в лівому дзеркалі жінку, яка лицем була повернута до лівого дзеркала авто та почала втрачати рівновагу, покриття дороги там не рівне з ямками та камнями, вона їй посигналила при цьому зупинившись та перевела селектор акпп на паркінг, кермом не крутила. Побачивши, що жінка впала вона вийшла з авто та запропонувала їй допомогу, хотіла викликати швидку, на що остання почала висловлюватись в її сторону нецензурною лайкою. Жінка лежала в кількох метрах від авто. Вона допомогла їй зібрати речі. Була пуста картона коробка, ціпок та сумка. Потім підійшов чоловік (свідок ОСОБА_12 ) спитав чи викликала вона швидку, на що вона відповіла, що пропонувала викликати швидку однак жінка сказала, що непотрібно бо зараз вона сама встане. Чоловік сам викликав швидку. Заявлений цивільний позов не визнає.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Що свідчить, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає наявність сукупності обставин справи, встановлених під час судового розгляду, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_10 як в суді І інстанції, так і при апеляційному розгляді, у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на думку колегії суддів, її вина підтверджується поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

На думку колегії суддів, суд І інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку пояснення потерпілої та свідків, які в повній мірі підтверджують провину обвинуваченої у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_8 в суді І інстанції пояснила, що 24.03.2023 року вона йшла біля приміщення фіз. кабінету в м. Покров Дніпропетровської області звідки вона вийшла, та проходячи повз припарковані автомобілі, отримала удар позаду з правої сторони, від якого впала на асфальт, в результаті чого в неї був перелом шейки бедра, їй робили операцію. Також пояснила, що їй три рази пропонували гроші, але вона відмовлялась. Позов підтримує в повному обсязі.

Так, свідок ОСОБА_12 в суді І інстанції показав, що 24.03.2023 року приблизно в обідній час він привіз дружину на прогрівання до фіз. кабінету та залишився чекати її в авто у дворі по вул. Чехова в м. Покров, та побачив як ОСОБА_10 збила жінку рухаючись на автомобілі KIA SPORTAGE заднім ходом. Від удару жінка відлетіла від авто, він викликав швидку допомогу. Біля автомобіля Іщенко інших транспортних засобів не було.

Свідок ОСОБА_13 суду І інстанції пояснила, що 24.03.2023 року вийшла з кабінету прогрівання та сіла в машину до її чоловіка, який її чекав, останній сказав, що збили жінку. Вона бачила ОСОБА_10 на вулиці, вона розмовляла з кимось по телефону, а потерпіла лежала неподалік білої машини.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що працює в автомагазині і 24.03.2023 року, вийшовши на вулицю покурити, побачив жінку, яка лежить на землі позаду автомобіля білого кольору. Жінка, яка була на землі щось кричала, а інша жінка, схожа на ОСОБА_10 стояла поруч, біля авто і вони удвох про щось розмовляли, згодом приїхала поліція.

Свідок ОСОБА_15 показав, що його донька ОСОБА_10 має авто KIA SPORTAGE. В минулому році під час спілкування з донькою остання повідомила, що рухаючись на автомобілі у дворі по вул.. Чехова в м. Покров заднім ходом невідомо звідки з`явилась потерпіла ОСОБА_16 , вона зупинила авто, вийшла з нього, ОСОБА_16 в цей час знаходилась на землі, сварилась. Донька запропонувала медичну допомогу. Він приходив до лікарні до ОСОБА_16 та хотів врегулювати питання мирним шляхом, однак остання назвала дуже велику суму, згодом він приходив до неї додому, але нічого не вийшло.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази потерпілої та наведених свідків, які надали покази під присягою, ніяких протиріч в їх показах не встановлено, а тому ставити під сумнів їх правдивість, немає підстав.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року наголошує, що при оцінки доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції також обґрунтовано поклав в основу вироку письмові докази, які поза розумних сумнівів підтверджують провину обвинуваченої ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, узгоджуються між собою та з поясненнями наведених свідків, які є послідовними та логічними.

Згідно з витягом з ЄРДР, 24 березня 2023 року приблизно о 11:50 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи легковим автомобілем KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на подвір`ї буд. 15 по вул. Європейській м. Покров Дніпропетровської області, під час руху заднім ходом скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження. Діагноз - перелом правої шийки бедра.

Протоколом огляду місця події від 24.03.2023 року зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину, наявність автомобіля.

Висновком експерта №СЕ-19/104-23/11647-ІТ від 10.04.2023 року підтверджено, що рульове керування та гальмівна система автомобіля KIA SPORTAGE реєстраційний номер НОМЕР_1 перебувають в працездатному стані.

На думку колегії суддів, суд І інстанції правильно поклав в основу вироку як доказ винуватості обвинуваченої, висновок експерта № СЕ-19/104-23/15392-ІТ, відповідно до якого, при заданому механізмові події, дії водія автомобіля ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.10.9 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Відповідно до висновку експерта № 220, у потерпілої ОСОБА_8 встановлене тілесне ушкодження у вигляді - закритого перелому шийки правого стегна, яке за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Вина обвинуваченої ОСОБА_10 підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 26.04.2023 року за участю свідка ОСОБА_12 , який є безпосереднім свідком даної ДТП, згідно якого останній показав обставини та місце, де потерпіла ОСОБА_8 впала, отримавши удар в область спини, в результаті наїзду автомобіля обвинуваченої, а також протоколом проведення слідчого експерименту від 18.08.2023 року за участю ОСОБА_10 , згідно якого остання показала обставини та місце де впала потерпіла ОСОБА_8 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищенаведені докази є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для визнання винуватості обвинуваченої ОСОБА_10 .

На думку колегії суддів, доводи апеляційної обвинуваченої ОСОБА_10 ,що висновок авто технічної експертизи № СЕ-19/104-23/15392-ІТ від 18.05.2023 року, нібито, не відповідає фактичним обставинам руху автомобіля під її керуванням, оскільки, на її думку, слідчим в постанові про призначення авто-технічної експертизи від 27.04.2024 року були зазначені неправильні вихідні дані, не є слушними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що слідчим в постанові про призначення авто-технічної експертизи від 27.04.2024 року були зазначені вихідні дані, які були отримані слідством під час допиту ОСОБА_12 , який є безпосереднім свідком скоєння ОСОБА_10 ДТП, а також вихідні дані, які були отримані при проведенні слідчого експерименту за його участю.

Колегія суддів вважає, що немає підстав ставити під сумнів правдивість показів свідка ОСОБА_12 , який був безпосереднім очевидцем ДТП, надав покази під присягою, ніяких протиріч в його показах не встановлено та, які спростовують доводи обвинуваченої ОСОБА_10 щодо її непричетності до скоєного.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що зазначена позиція обвинуваченої ОСОБА_10 та її захисника повністю спростовується належними та допустимим доказами, дослідженими судом, а саме чіткими, послідовними та стабільними показами свідків, кожен з яких окремо в суді І інстанції підтвердили факт ДТП з потерпілою ОСОБА_8 , котрі з яких були безпосередніми очевидцями вчинення кримінального правопорушення, а деяким з них стало відомо зі слів інших осіб; дослідженими протоколами оглядів, фото таблицями та оглянутих дисків, протоколами проведення слідчих експериментів за участю обвинуваченої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_12 , висновками проведених судових експертиз, матеріалами справи в їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної обвинуваченої ОСОБА_10 , що згідно з висновком експерта № 220, у потерпілої ОСОБА_8 будь-яких інших ушкоджень, окрім міжвертлюгового перелому, які б могли свідчити про зовнішній вплив, що передував падінню, не встановлено, є неспрожними, оскільки, згідно з висновком експерта № 220, у потерпілої ОСОБА_8 закритий перелом шийки правого стегна, який міг утворитись, як при самостійному падінні з висоти власного зросту, так і при падінні з висоти власного зросту з наданим тілу прискоренням (т. 1 а.с. 77), що і підтвердили в судовому засідання як потерпіла ОСОБА_8 , так і свідок ОСОБА_12 .

За таких обставин, на думку колегії суддів, вина обвинуваченої ОСОБА_10 підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

Колегія суддів вважає доведеним поза розумних сумнівів, що саме ОСОБА_10 скоїла інкримінований їй злочин, а саме за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

На думку колегії суддів міра покарання ОСОБА_10 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відноситься до нетяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про її особу, яка провину не визнала, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, працює, на утриманні має малолітню дитину, відсутність скарг та заяв за місцем проживання обвинуваченої.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене судом І інстанції покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятдесят одну тисячу (51000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, є саме таким.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тяглі за собою скасування вироку або зміни міри покарання, всі доводи апеляційної скарги обвинуваченої були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року відносно ОСОБА_10 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: