Справа № 159/25/25
Провадження № 1-кп/159/274/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12.04.2016 Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 5 місяців;

- 07.06.2016 Миргородським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12.04.2016 засуджений до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- 23.05.2019 Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільнений 03.03.2023 по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України(кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000969 від 27.07.2024),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , 27 липня 2024 року, близько 00 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на проїжджій частині між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин, що раптово виникли до ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що на його думку ОСОБА_4 26 липня 2024 року у вечірній час образив меншого брата ОСОБА_5 громадянина ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, дочекавшись коли ОСОБА_4 наблизився до нього, розуміючи, що голова являється життєво важливим органом людини, тримаючи в правій руці молоток, умисно наніс металевою частиною даного предмету 8 ударів по голові, зокрема у ліву тім`яно-скроневу ділянку, у волосисту частину голови ОСОБА_4 зліва, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з вдавленим багато уламковим переломом лівої тім`яно-скроневої кісток з забоєм головного мозку, епідуральної гематоми зліва, множинних забійних ран волосистої частини голови зліва, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Розуміючи та усвідомлюючи, що після нанесених по голові ударів молотком ОСОБА_4 перебуває в загрозливому для життя становищі, однак продовжуючи свої протиправні дії та доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 схопивши ОСОБА_4 обома руками за плечі, силоміць відвів на тротуар, що ближче до будинку АДРЕСА_4 , де повалив на землю та умисно наніс декілька ударів кулаками та ногою в різні ділянки тіла ОСОБА_4 , заподіявши при цьому останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та синців і саден обличчя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього, коли ОСОБА_4 залишався нерухомо лежати на землі, ОСОБА_5 , вважаючи, що довів свій злочинний умисел до кінця, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_4 , залишив останнього та пішов в напрямку місця свого проживання, однак кримінальне правопорушення було не закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , оскільки своєчасно надана медична допомога запобігла настанню смерті ОСОБА_4 з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , оскільки своєчасно надана медична допомога запобігла настанню смерті ОСОБА_4 .

Таким чином обвинувачений ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засідання ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та по суті пред`явленого обвинувачення показав, що 26.07.2024 разом зі своїм братом ОСОБА_7 , в денну пору доби та до пізнього вечора, відпочиваючи, вживали спиртні напої та перебували в стані алкогольного сп`яніння. Коли підійшли до квартири, яку знімав брат по АДРЕСА_4 то він дав йому від неї ключі, а сам пішов до іншого будинку відшукати якусь дівчину. Повернувшись до квартири, він помітив у брата розбиту губу та дізнався від нього, що тілесні ушкодження йому заподіяв невідомий чоловік, який вийшов з квартири на виклик брата. Тоді він запропонував піти до нього та з`ясувати стосунки, на що брат не погодився, а тому він самостійно вирішив знайти вказану особу. Перебуваючи на балконі квартири, взяв молоток, якого заховав за пояс та пішов на подвір`я, сказавши брату, що буде їхати в село. Коли вийшов на прибудинкову територію то побачив групу людей, які між собою розмовляли. Він стояв осторонь, не підходячи до них. Через незначний проміжок часу в його напрямку підійшов, як зараз йому відомо, потерпілий, у якого він запитав «чому побив брата?», а у відповідь почув, що він у цьому помиляється. Тоді він, тримаючи в руці робочу частину молотка, наніс в голову потерпілому три удари, при цьому не застосовував значну силу. Після нанесення цих ударів, молоток випав з рук, а коли потерпілий у відповідь вдарив його в груди, він також наніс декілька ударів руками в різні частини тіла потерпілому. В ході боротьби відтягнув потерпілого в сторону, а коли той зачепився, напевно за бордюрний камінь та впав, то він наніс в голову останньому декілька ударів руками. Побачивши на тілі потерпілого тілесні ушкодження, мав намір піти до брата та з його квартири зателефонувати в медичний заклад з метою надання відповідної допомоги потерпілому, оскільки телефон залишився в квартирі брата. Однак в цей час під`їхав автомобіль поліції, і він, злякавшись, повідомив поліцейських про свою непричетність до побиття потерпілого. Обвинувачений ствердив також, що наміру вбивати потерпілого не мав, а своїми діями намагався завдати останньому лише тілесні ушкодження.

Крім часткового визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого у скоєнні злочину повністю доведена зібраними і дослідженими в судовому засіданні об`єктивними доказами, які суд відносить до належних та допустимим і покладає в основу обвинувального вироку.

Витягом з ЄРДР від 27.07.2024 підтверджено факт початку досудового розслідування за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України відносно обвинуваченого.

У відповідності до протоколів огляду місця події від 27.07.2024 встановлено, що на прибудинковій території багатоповерхового житлового будинку в АДРЕСА_4 виявлено речовину бурого кольору яка схожа на кров і знаходиться на асфальтованій поверхні дорожнього покриття, а також на трав`яному покрові і на кузові вантажного автомобіля марки «Фольксаген LT», який знаходиться біля узбіччя дороги.

В приміщенні травматологічного пункту ЦРЛ Ковельського МТМО біля особи чоловічої статті на медичному візку виявлено та вилучено одяг, а саме: чорну спортивну кофту і спортивні штани з нашаруванням на них речовини бурого кольору, а в КП ВОКЛ (м. Луцьк вул. Грушевського, 21) чоловічі кросівки з речовиною бурого кольору.

В денну пору доби 27.07.2024 в дворі багатоквартирного будинку (м. Ковель, вул. Відродження, 10) на асфальтованій поверхні дороги виявлено молоток з дерев`яним руків`ям на якому наявна речовина бурого кольору.

Постановою прокурора та відповідним протоколом від 27.07.2024 підтверджено факт відібрання біологічних зразків для проведення судової експертизи, а саме: зразки букального епітелію у потерпілого ОСОБА_4 .

Іншою постановою прокурора та відповідним протоколом від 27.07.2024 підтверджено також відібрання біологічних зразків (зразки букального епітелію) у обвинуваченого ОСОБА_5 .

Висновками біологічних судових експертиз встановлені генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Іншими висновками доведено, що на внутрішній і зовнішній поверхнях кофти, зовнішній поверхні штанів та кросівок, які були вилучені в ході огляду місця події, виявлено кров людини.

Генетичні ознаки ДНК профілів слідів крові виявлених на вказаному одязі та кросівках збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразків букального епітелію ОСОБА_4 та становить не менше 99.9999999 %.

Походження слідів крові від ОСОБА_5 виключається.

В ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 було вилучено одяг останнього, а саме: чорно-білу футболку, чорні джинсові штани, чорно-білі кросівки, шкарпетки, труси.

Висновком судово-біологічної експертизи підтверджено, що на зовнішніх поверхнях футболки, кросівках та штанах, що були вилучені 27.07.2024 у ОСОБА_5 виявлено кров людини.

Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові виявлених на футболці, штанах, кросівці на праву ногу збігаються між собою, збігаються також з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію ОСОБА_4 та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію ОСОБА_5 .

Ймовірність походження становить не менше 99,9999999%.

Іншим висновком судової-біологічної експертизи підтверджено також, що генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові та клітин виявлених на робочій частині молотка та його руків`ї збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію ОСОБА_4 та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію ОСОБА_5 .

Ймовірність походження становить не менше 99,9999999%.

Разом з тим встановлено, що слід крові та клітин від ОСОБА_5 виключається.

В ході слідчого експерименту 27.07.2024 ОСОБА_5 за участю захисника на місці розказав і показав про обставини скоєння ним кримінального правопорушення.

Так він вказав на місце, де були заподіяні тілесні ушкодження потерпілому, а саме на прибудинковій території між будинками № 4 та АДРЕСА_4 , а також показав на місце, де чекав, на його думку, ймовірна особа, яка заподіяла його брату тілесні ушкодження. Коли проходив, як йому зараз відомо, потерпілий ОСОБА_4 то він йому наніс правим кулаком, із зажатою в ньому металевою частиною молотка, удар в ліву частину голови. ОСОБА_4 у відповідь намагався вдарити його, проте він першим двічі наніс удари цим же способом у верхню частину голови потерпілого. Удари були нанесені зверху до низу. Після цього, він відкинув молоток неподалік в сторону, схопив обома руками ОСОБА_4 за плечі та відвів по тротуару ближче до будинку № 10. Там він наніс кулаком удар в живіт і повалив потерпілого на землю на правий бік. Перебуваючи в такому стані ОСОБА_4 схопив його за ноги і намагався повалити на землю, тоді він у відповідь знову вдарив ОСОБА_4 руками і ногою, після чого залишив місце події.

Обвинувачений також провів учасників слідчого експерименту у двір будинку АДРЕСА_4 по тій же адресі та показав на місце, куди викинув молоток і підтвердив, що саме в цьому місці був затриманий працівниками поліції.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що проживає в АДРЕСА_5 . Раніше з обвинуваченим ніколи не зустрічався і ця особа йому не була відома. Що сталось з ним і при яких обставинах він отримав тілесні ушкодження не пам`ятає із-за отриманих травм. Ствердив, що за тиждень до цих подій, і тиждень після них, нічого не пам`ятає. До нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, він не жалівся на стан свого здоров`я та почував себе добре. Після отриманих травм стан здоров`я значно погіршився, він не в повній мірі може розмовляти, бувають психічні розлади, головні болі і таке інше. Потерпілий також ствердив, що матеріальна та моральна шкода йому не відшкодована, а тому підтримує заявлений цивільний позов в повному обсязі. Що стосується призначення покарання, покладається на розсуд суду.

Даючи аналіз наведеним вище доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту скоєння обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, тобто закінчений замах на вбивство іншої людини, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та вірність кваліфікації дій останнього на досудовому слідстві за вказаним законом.

Сторона захисту в ході розгляду даного кримінального правопорушення не погодилась із кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вважає вірною кваліфікацією його дій за ч. 1 ст.121 КК України, тобто за відсутністю умислу на заподіяння смерті потерпілого, вказавши, що ОСОБА_5 , наносячи удари потерпілому в різні частини тіла, в тому числі в голову, не мав наміру заподіяти смерть, а лише хотів налякати потерпілого та заподіяти йому невизначені за ступенем тяжкості тілесні ушкодження.

Сторона обвинувачення вважає таку позицію не обґрунтованою і такою, що не відповідає фактичним обставинам по справі та вважає кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 , ч.1 ст.115 вірною.

Суд, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до однозначного висновку про безпідставність клопотання сторони захисту та відмову в перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 1 ст.121 КК України при цьому виходить з наступного.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, потерпілому умисними діями обвинуваченого, поряд з іншими, були заподіяні тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя , а саме:

- відкрита черепно-мозкова травми з вдавленим багатоуламковним переломом лівої тім`яно-скроневої кісток, забій головного мозку, епідуральною гематомою зліва, множинних забійних ран волосистої частини голови зліва (кількість вісім), що утворились можливо внаслідок ударів металевою частиною молотка.

Допитаний з цих підстав судово-медичний експерт ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він проводив судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_4 по медичній документації та в ході експертного дослідження ним було встановлено нанесення, з достатньою силою, в голову потерпілого 8 (восьми) ударів, можливо робочою частиною молотка. Заподіяні тілесні ушкодження були в життєво-важливі органи та відносяться до категорії тяжких, які є небезпечними для життя. Він також категорично ствердив, що у випадку не надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, могла наступити смерть потерпілого.

Отже, слід зазначити, що предмет, за допомогою якого було скоєно кримінальне правопорушення, спосіб його застосування (нанесення багатьох ударів молотком в голову), і характер заподіяння тілесних ушкоджень відкрита черепно-мозкова травма із вдавленим, багатоуламковим переломом лівої тім`яної-скроневої кісток, забій головного мозку та множинні забійні рани волосистої частини голови зліва (кількість вісім), що утворились можливо внаслідок ударів металевою частиною молотка, свідчить про відповідний умисел ОСОБА_5 на вчинення злочину, який йому інкримінується.

Обвинувачений в цілому не заперечував, що наносив удари потерпілому із застосуванням молотка якого викинув на місці події і який в подальшому був вилучений працівниками поліції. На молотку наявні сліди крові потерпілого ОСОБА_4 .

Зазначені обставини є достовірними і не ставляться під сумнів сторонами кримінального провадження.

Судом встановлено також що обвинувачений, не маючи будь якого конфлікту з потерпілим, стоячи обличчям до нього несподівано (підступно) для потерпілого металевою частиною молотка цілеспрямовано із достатньою силою наніс удари в життєво важливі органи-голову спричинивши тим самим тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя.

Зазначені обставини та показання судово-медичного експерта і медична документація підтверджують, що потерпілий тривалий час перебував без свідомості.

Суд враховує також і поведінку обвинуваченого після заподіяння ним потерпілому ушкоджень, а саме відтягування його в безлюдне місце, не надання будь якої допомоги останньому, заперечення своєї участі в цьому безпосередньо після виявлення його працівниками поліції.

Допитані в судовому засіданні з цих підстав поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що 26.07.2024, у вечірній час, за викликом сторонньої особи про бійку під`їхали на вул. Відродження міста Ковеля, тобто на місце яке вказав заявник. Коли під`їхали на прибудинкову територію то в світлі фар службового автомобіля побачили особу, яка намагалась сховатись за вантажним автомобілем (Бус). Підійшовши до нього , помітили, що той перебуває в стані алкогольного сп`яніння, мав брудний одяг на якому та кросівках були наявні сліди крові. На їх запитання ця особа повідомила, що в обідню пору побився з хлопцем, а тому має забруднений одяг. Коли всі вони пройшли певну відстань з місця виявлення даної особи за будинок то під балконом побачили лежачого потерпілого, який стогнав та мав тілесні ушкодження на тілі.

Як пізніше стало відомо ОСОБА_5 , тобто обвинувачений на їх неодноразові запитання заперечував факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Після виклику швидкої допомоги та слідчо-оперативної групи вони доставили обвинуваченого до медичного закладу. Більше про обставини даної події повідомити нічого не можуть.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засідання показав, що обвинувачений по справі є його братом. В липні 2024 року знімав квартиру в АДРЕСА_6 . 27.07.2024 в денну пору доби до вечора з братом вживали спиртні напої та перебували в стані алкогольного сп`яніння. Пізно ввечері повертались до місця проживання. Тоді він віддав ключі від квартири брату, а сам вирішив сходити в сусідній будинок та знайти невідому йому дівчину яку він бачив випадково і яка йому сподобалась. В цьому будинку на 2 чи 3 поверхах телефонував у квартири та запитував мешканців чи вони не знають де проживає ця дівчина. З однієї із квартир вийшов чоловік та вдарив його в обличчя, розбивши губу. Тоді він залишив цей будинок та пішов до своєї квартири де розповів про конфлікт брату. В розмові брат наполягав щоб вони знайшли цього чоловіка та з`ясували стосунки на що він відмовився, сказавши що вони перебувають в стані алкогольного сп`яніння, а після відпочинку вранці подумають що робити далі. Брат в свою чергу не міг заспокоїтись і з цих підстав у них виник конфлікт в ході якого брат намагався взяти із собою дерев`яну качалку для тіста та піти знайти цю особу. Проте він забрав її з рук останнього та сховав наявні в квартирі ножі. Після цього брат вийшов на балкон щоб покурити, а пізніше повідомив, що не бажає залишатись в квартирі з ним і поїде в село. Як зараз йому відомо брат на балконі взяв молоток який там знаходився про що його не повідомив та залишив квартиру.

Свідок ствердив, що в ході досудового слідства він впізнав молоток яким були заподіяні тілесні ушкодження потерпілому. Більше про обставини даної справи він повідомити нікого не може.

Отже сукупність зазначених об`єктивних обставин дають підстави суду зробити однозначний висновок про вірність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та безпідставність клопотання сторони захисту про перекваліфікацію дій ОСОБА_5 на ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить часткове визнання вини, догляд за матір`ю, яка перенесла інсульт.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд відносить рецидив злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом враховується те, що обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України на строк, наближений до мінімального, при цьому враховує також позицію потерпілого, який при призначення покарання покладається на розсуд суду.

На думку суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого до вступу вироку в закону силу залишити попередній тримання під вартою.

Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 128 КК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків в сумі 8200 грн. та моральної шкоди, розмір якої позивач оцінює в сумі 500000 грн.

Цивільний відповідач ОСОБА_5 повністю визнав цивільний позов потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 8200 грн., а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити повністю, оскільки вони підтверджені документально.

Що стосується моральної шкоди, яку потерпілий оцінив в сумі 500000 грн., товимоги цивільного позивача щодо відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково.

Та обставина, що потерпілого було направлено в Ковельське МТМО та йому своєчасно була надана медична допомога, внаслідок заподіяння умисних, протиправних, злочинних дій обвинуваченого, доведена.

Доводи потерпілого про те, що внаслідок заподіяних тяжких тілесних ушкоджень він зазнав моральних страждань, є поза будь-яким сумнівом, переконливими. Моральна шкода виразилась в тому, що ОСОБА_4 відчував сильний фізичний біль, зазнав значних фізичних та душевних страждань, після отриманих травм стан його здоров`я значно погіршився, на даний час він втратив здатність повноцінно говорити, у нього часто виникають головні болі, його життєвий ритм був порушений і, станом на час подання позову, не відновився. ОСОБА_4 повністю змінив свій спосіб життя, повинен лікуватись, через отримані тяжкі травми голови став інвалідом другої групи довічно і йому відповідно до медичної довідки протипоказана робота з фізичним та психоемоційним навантаженням.

При вирішенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 (справа № 752/17832/14-ц), відповідно до якої, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з цивільного відповідача, суд виходить із вимог ст. ст. 23, 1187 ЦК України та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, за яких було спричинено моральну шкоду цивільному позивачу, який під час скоєння злочину зазнав негативного впливу на стан здоров`я у виді тяжких тілесних ушкоджень, характер та обсяг його фізичних, душевних, психічних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що наступили. При цьому, суд звертає увагу, що життя і здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково в сумі 400000 гривень.

Ця сума, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого в дохід держави слід стягнути процесуальні витрати за проведення експертиз.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК Українита призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Строк покарання рахувати з 27.07.2024, тобто з моменту затримання ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових молекулярно-генетичних експертиз в сумі 40369 (сорок тисяч триста шістдесят дев`ять) гривень 98 копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.07.2024.

Речові докази у справі:

- оптичний диск «НР» 4.7 GB з відеозаписом з нагрудних боді-камер поліцейських, які знаходяться в матеріалах справи залишити при ній;

- молоток з дерев`яним руків`ям зі слідами речовини бурого кольору на металевій частині та фрагментами на дерев`яному руків`ї, змиви з руків`я молотка, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області знищити;

- чорну спортивну кофту, кросівки сірого кольору, шкарпетки чорного кольору та труси сірого кольору, чорно-білу футболку, чорні джинсові штани, чорно-білі кросівки «Адідас», які повернуті потерпілому ОСОБА_4 залишити у його володіння.

- чорно-білу футболку, чорні джинсові штани, чорно-білі кросівки «Адідас», які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний судпротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1