Справа № 135/49/25
Провадження № 1-кп/135/57/25
ВИРОК

іменем України

29.05.2025 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 02.12.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого:

-21.02.2006 Апеляційним судом Вінницької області за п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна. Звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 1 день, згідно ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.11.2017;

-04.01.2024 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-17.04.2025 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2024 близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_4 , проходячи по дачному товариству «Протон», яке розташоване в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області по вул. Процишина, помітивши на землі прозорий поліетиленовий пакет із застібкою з вмістом кристалічної речовини, що містить психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 5, 2971 г, що є великим розміром, помістив її до лівої нагрудної зовнішньої кишені своєї куртки, у яку був одягнений, таким чином незаконно придбав без мети збуту психотропну речовину у великих розмірах, яку ОСОБА_4 незаконно зберігав при собі до 16 год. 55 хв. 02.12.2024 для власного вживання без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно 02.12.2024 незаконно придбав та зберігав психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, за обставин, викладених в обвинувальному акті, згоден з кваліфікацією своїх дій, у вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що інші учасники кримінального провадження також не оспорюють фактичні обставини провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, матеріалів про долучення речових доказів та проведені судові витрати. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі «Девеер проти Бельгії» держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, матеріалів про долучення речових доказів та проведені судові витрати, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

Виходячи з приписів ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, є умисним нетяжким злочином.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З характеристики виданої виконкомом Ладижинської міської ради Вінницької області від 04.12.2024 №2.1-04/3082 вбачається, що ОСОБА_4 за місцем реєстрації характеризується задовільно.

Відповідно до довідки КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради № 1362 від 04.12.2024, ОСОБА_4 до лікаря-психіатра за останні п`ять років за медичною допомогою не звертався.

Відповідно до довідки КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради № 1363 від 04.12.2024, ОСОБА_4 до лікаря-нарколога за останні п`ять років за медичною допомогою не звертався.

З вимоги про судимість від 05.12.2024 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 , раніше судимий.

Також, судом встановлено, що вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.04.2025 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185, 70, 71 КК України призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено раніше обраний тримання під вартою. Даний вирок набув законної сили 20.05.2025.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, вчинив умисний нетяжкий злочин, вину у вчиненні якого визнав та щиро розкаявся.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні, є щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом встановлено рецидив злочинів.

За змістом частини 4 статті 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті (сукупність кримінальних правопорушень).

Також, з урахуванням пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, призначається покарання за правилами, передбаченими в частинах першій - третій статті 70 КК України. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Що узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах ОП ККС від 01.06.2020 у справі № 766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18) та від 22.01.2024 у справі № 236/4167/20 (провадження № 51-1565кмо23).

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах, встановлених в санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_4 на даний час засуджений вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.04.2025, проте кримінальне правопорушення, яке ставиться йому в провину він вчинив до постановлення вказаного вироку, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Оскільки по даному кримінальному провадженню запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, а останній відбуває покарання за вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.04.2025 у виді позбавлення волі, початок строку відбування покарання слід рахувати з дня проголошення вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ст. 126 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи в кримінальному провадженні: №СЕ-19/102-24/24073-НЗПРАП від 05.12.2024 у розмірі 3979 грн 50 коп.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає необхідним скасувати арешт на тимчасово вилучене майно, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області №135/1537/24 (провадження №1-кс/135/457/24) від 03.12.2024.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 65-67 КК України, ст. ст. 337, 349, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.04.2025 у виді 5 (п`ять) років 9 (дев`ять) місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання частково відбуте ним покарання за вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.04.2025.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку - 29.05.2025.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 3979 гривень 50 копійок.

Арешт накладений ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області №135/1537/24 (провадження №1-кс/135/457/24) від 03.12.2024 - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: психотропний засіб обіг якого заборонено PVP, масою 5,2971 г, який поміщено до спеціального пакету експертна служба МВС України №6074565, що зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області (квитанція № 627 від 11.12.2024) знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Ладижинський міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1