Справа № 489/2905/25
Провадження № 1-кп/489/701/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

22 травня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001143 від 31.08.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, Миколаївської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, неповнолітніх дітей не має, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

30.08.2024, приблизно о 15:50 год., у світлий час доби, за відсутності опадів, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухій, чистій, асфальтованій проїзній частині вул. Троїцької, яка має по дві смуги руху протилежних напрямків, розділених між собою дорожньою розміткою 1.3, 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР), у лівій смузі проїзної частини, зі сторони вул. Електронної в напрямку вул. Першотравневої у м. Миколаєві.

У той же час попереду, у попутному напрямку, в лівій смузі проїзної частини вул. Троїцької у м. Миколаєві рухався автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч в районі будинку №210 по вул. Троїцькій у м. Миколаєві, увімкнув лівий вказівник повороту та зупинився в межах лівої смуги руху.

Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_4 , діючи з кримінальною протиправною самовпевненістю, тобто, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. «б», 11.2, 12.3, 13.1 ПДР, а саме: будучи зобов`язаним знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, розуміючи, що його дії не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю громадян, завдавати матеріальних збитків, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни, здійснюючи рух по дорозі, яка має дві смуги руху в одному напрямку, не рухався якнайближче до правого краю проїзної частини, не дотримався безпечної дистанції з вище вказаним автомобілем, який почав знижувати швидкість руху та зупинився у лівій смузі проїзної частини вул. Троїцької, в районі будинку №210 у м. Миколаєві, створюючи перешкоду для руху вперед, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який від зіткнення розпочав рух та, перебуваючи в некерованому стані, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху де зіткнувся з автомобілем «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався у зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основної фаланги першого пальця лівої стопи без суттєвого зміщення уламків, множинних саден кінцівок, забою, гематоми лівого колінного суглобу, які ускладнились бурситом, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

22.05.2025 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України. Потерпілий надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно з даною угодою, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, наявності обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачений та його захисник у судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому, обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, зазначив про своє щире каяття. Потерпілий у судовому засіданні не заперечував проти укладення угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 22.05.2025 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття у скоєному, відсутність претензій потерпілого. Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття. Відсутні обставини, що обтяжують покарання.

Враховуючи зазначене, а також ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі, узгоджене сторонами угоди, та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся. Питання про речові докази підлягають вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати на проведення експертиз.

Отже, з ОСОБА_4 необхідно стягнути в дохід держави витрати за проведення судових експертиз по дослідженню технічного стану автомобілів №СЕ-19/115-24/16426-ІТ у розмірі 2387,70 грн, №СЕ-19/115-24/16420-ІТ у розмірі 3183,60 грн, №СЕ-19/115-24/16422-ІТ у розмірі 3183,60 грн, судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/115-24/16423-ІТ у розмірі 6367,20 грн, судової авто-технічної експертизи №24-6721 у розмірі 3029,12 грн, додаткової судової авто-технічної експертизи №631-34-25 у розмірі 3392,64 грн. Загальний розмір витрат на залучення експертів складає 21543,86 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.09.2025 у справі №489/6549/24, підлягають скасуванню після набрання вироком законної сили.

При цьому, ухвалою від 07.05.2025 судом скасовано арешт автомобіля марки "Mitsubishi Carisma" реєстраційний номер НОМЕР_1 в частині заборони користуватися вказаним майном, залишено чинними вжиті заходи арешту в частині заборони відчуження та розпорядження автомобілем марки "Mitsubishi Carisma", а також скасовано повністю арешт автомобіля марки "Renault Kangoo" реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Оскільки суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, тому відсутні підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 22.05.2025 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного цим вироком основного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки.

В порядку ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 22.05.2025.

Речові докази:

- автомобіль марки «Mitsubishi Carisma» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території домоволодіння АДРЕСА_1 , вважати повернутим ОСОБА_4 ;

- автомобіль марки "Renault Kangoo" реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на території домоволодіння АДРЕСА_2 , вважати повернутим ОСОБА_6 ;

- автомобіль марки "Ford Focus" реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зберігається на території домоволодіння АДРЕСА_3 , вважати повернутим ОСОБА_7 ;

- лазерний диск марки «Havit» 700 МВ, на якому наявні фотознімки рентгену ОСОБА_6 , залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 15122,10 грн (п`ятнадцять тисяч сто двадцять дві грн 10 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України в сумі 6421,76 грн (шість тисяч чотириста двадцять одна грн 76 коп.).

Після набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.09.2024 у справі №489/6549/24, скасувати, а саме:

- арешт на автомобіль марки "Ford Focus", реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 та яким фактично керував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та який поміщено за адресою: м. Миколаїв, вул. 1 Інгульська, 1-Б;

- арешт на автомобіль марки "Mitsubishi Carisma", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 та яким фактично керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який поміщено за адресою: АДРЕСА_1 .

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1