ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5930/24
провадження № 1-кп/753/854/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2025 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0002314 від 15.06.2023 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 13.02.2024 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 1, 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, 14.05.2024 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого, окрім житла,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники:

прокурори ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.1.У невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_3 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах дізнався номер телефону НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_8 , яка є волонтером Збройних Сил України (далі - ЗСУ) та в останнього виник злочинний умисел на заволодіння її грошовими коштами шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, 19 травня 2023 року ОСОБА_3 , в месенджері «TELEGRAM» використовуючи псевдонім ОСОБА_9 зв`язався з потерпілою ОСОБА_8 , якій представився командиром ІНФОРМАЦІЯ_3 « ОСОБА_10 » та попросив допомогти бійцям полку «ІНФОРМАЦІЯ_2» грошовими коштами, для придбання коліс на автомобіль, які необхідно перерахувати на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 .

Після чого, 19 травня 2023 року о 10:55 год., потерпіла ОСОБА_8 , будучи введеною в оману та вважаючи що дійсно допомагає бійцям полку «ІНФОРМАЦІЯ_2», які виконують бойові завдання захищаючи територіальну цілісність і суверенітет України, з своєї банківської картки АТ «Укирсиббанк» № НОМЕР_3 перерахувала на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 10 500 гривень. Заволодівши цими грошовими коштами, ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд.

1.2.Крім того, 21 травня 2023 року перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_3 , знаючи номер телефону НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_8 , яка є волонтером ЗСУ. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_3 , в месенджері «TELEGRAM» використовуючи псевдонім ОСОБА_9 зв`язався з потерпілою ОСОБА_8 , якій представився командиром ІНФОРМАЦІЯ_3 « ОСОБА_10 » та попросив допомогти бійцям полку «ІНФОРМАЦІЯ_2» грошовими коштами, для придбання лебідки на автомобіль, які необхідно перерахувати на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 .

Після чого, цього ж дня о 19:04 год., потерпіла ОСОБА_8 , будучи введеною в оману та вважаючи що дійсно допомагає бійцям полку «ІНФОРМАЦІЯ_2» які виконують бойові завдання захищаючи територіальну цілісність і суверенітет України, з своєї банківської картки АТ «Укирсиббанк» № НОМЕР_3 перерахувала на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 1500 гривень. Заволодівши цими грошовими коштами, ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд.

1.3.Крім того, 22 травня 2023 року перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_3 , знаючи номер телефону НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_8 яка є волонтером ЗСУ, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_3 , в месенджері «TELEGRAM», використовуючи псевдонім ОСОБА_9 зв`язався з потерпілою ОСОБА_8 , якій представився командиром ІНФОРМАЦІЯ_3 « ОСОБА_10 » та попросив допомогти бійцям полку «ІНФОРМАЦІЯ_2» грошовими коштами, для придбання безпілотника, які необхідно перерахувати на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 .

Цього ж дня у період часу з 16:16 год. по 16:49 год., потерпіла ОСОБА_8 , будучи введеною в оману та вважаючи що дійсно допомагає бійцям полку «ІНФОРМАЦІЯ_2», які виконують бойові завдання захищаючи територіальну цілісність і суверенітет України, з своєї банківської картки АТ «Укирсиббанк» № НОМЕР_3 двома транзакціями перерахувала на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 1500 гривень та 2000 гривень, що в загальному становить 3500 гривень. Заволодівши цими грошовими коштами, ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд.

1.4.Крім того, 23 травня 2023 року перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_3 , знаючи номер телефону НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_8 яка є волонтером ЗСУ, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, в месенджері «TELEGRAM» використовуючи псевдонім ОСОБА_9 зв`язався з потерпілою ОСОБА_8 , якій представився командиром ІНФОРМАЦІЯ_3 « ОСОБА_10 » та попросив допомогти бійцям полку «ІНФОРМАЦІЯ_2» грошовими коштами, для оплати ремонту автомобіля, які необхідно перерахувати на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 .

Цього ж дня о 17:55 год., потерпіла ОСОБА_8 , будучи введеною в оману та вважаючи що дійсно допомагає бійцям полку «ІНФОРМАЦІЯ_2», які виконують бойові завдання захищаючи територіальну цілісність і суверенітет України, з своєї банківської картки АТ «Укирсиббанк» № НОМЕР_3 перерахувала на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 2000 гривень. Заволодівши цими грошовими коштами ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд.

1.5.Крім того, 24 травня 2023 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_3 , знаючи номер телефону НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_8 яка є волонтером ЗСУ, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, в месенджері «TELEGRAM», використовуючи псевдонім ОСОБА_9 зв`язався з потерпілою ОСОБА_8 , якій представився командиром ІНФОРМАЦІЯ_3 « ОСОБА_10 » та попросив допомогти бійцям полку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » грошовими коштами, для придбання безпілотників фірми «Мавік», які необхідно перерахувати на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 .

Цього ж дня, потерпіла ОСОБА_8 , будучи введеною в оману та вважаючи що дійсно допомагає бійцям полку «ІНФОРМАЦІЯ_2» які виконують бойові завдання захищаючи територіальну цілісність і суверенітет України, поросила ОСОБА_11 перерахувати їх спільні грошові кошти на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 .

Так, 24 травня 2023 року о 12:00 год., ОСОБА_11 перерахувала на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 20 000 гривень.

Крім цього, 25 травня 2023 о 11:45 год., ОСОБА_11 перерахувала на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 3000 гривень. Заволодівши грошовими коштами в загальній сумі 23 000 гривень, ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд.

1.6.Крім того, 26 травня 2023 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_3 , знаючи номер телефону НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_8 яка є волонтером ЗСУ, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, в месенджері «TELEGRAM», використовуючи псевдонім ОСОБА_9 зв`язався з потерпілою ОСОБА_8 , якій представився командиром ІНФОРМАЦІЯ_3 « ОСОБА_10 » та попросив допомогти бійцям полку «ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме надати в борг грошові кошти, для придбання палива, які необхідно перерахувати на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 .

Цього ж дня, о 11:50 год., потерпіла ОСОБА_8 , будучи введеною в оману та вважаючи що дійсно допомагає бійцям полку «ІНФОРМАЦІЯ_2» які виконують бойові завдання захищаючи територіальну цілісність і суверенітет України, з своєї банківської картки АТ «Укирсиббанк» № НОМЕР_3 перерахувала на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 2000 гривень. Заволодівши цими грошовими коштами ОСОБА_3 розпорядився ними на власний розсуд.

Кримінальна відповідальність за означені діяння передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин

2.1. Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що не визнає свою вину у повному обсязі та надавати показання відмовився.

2.2. Потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що 18.05.2023 року до неї зателефонував брат та запитав чи немає вона волонтерів знайомих для покупки авто військовим. Так як ОСОБА_8 займалась волонтерством, вона відкрила банку на збір коштів. Через соціальні мережі вона поширила банку, та за декілька годин закрила збір. Всі кошти вона відправила на рахунок, який вказав її брат. Після цього, з нею зв`язався ОСОБА_10 через месенджер телеграм. Він просив допомогти бійцям «ІНФОРМАЦІЯ_2», сказав що потрібні колеса. ОСОБА_8 , погодилась, відкрила збір та відправила гроші ОСОБА_10 в сумі 10 500 гривень. Потім ОСОБА_10 знову звернувся до потерпілої, що йому потрібні гроші в сумі одна тисяча гривень з чимось на ліки. ОСОБА_8 особисто відправила йому ці кошти. Потім він ще звертався за грошима, на ремонт автомобіля і на квадракоптер. Брат ОСОБА_8 - ОСОБА_14 хотів зустрітись з ОСОБА_15 , але той говорив, що поранений, лежить в лікарні, кидав постійно різні локації. Про те, що ОСОБА_10 шахрай, вона запідозрила, коли пішла скидувати гроші через бокс, і висвітилось, що картка належить ОСОБА_16 . ОСОБА_8 звернулась до представника полку «ІНФОРМАЦІЯ_2», вияснити чи проходять у них службу ОСОБА_10 чи ОСОБА_18 . Їй повідомили, що такі військові не числяться у них і порадили звернутись до поліції. На даний момент гроші їй ніхто не повернув.

2.3. Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_3 познайомився через знайому на ім`я ОСОБА_19 . Бачив його один раз. В основному спілкувався через смс або в телефонній розмові. Коли зустрівся з ОСОБА_3 , то він розповідав де служить, що йому потрібні кошти. ОСОБА_3 був у військовій формі «ІНФОРМАЦІЯ_2». Його сестра ОСОБА_8 волонтер, відкрила збір хлопцям на ЗСУ, 6 чи 8 тисяч, які були скинуті на рахунок ОСОБА_3 . Потім коли ОСОБА_14 намагався зв`язатись з ОСОБА_3 , проте йому потрібно було кудись постійно їхати, він переносив зустрічі. ОСОБА_14 зрозумів, що ОСОБА_3 не військовий.

2.4. Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що спілкуючись з ОСОБА_14 , він повідомив, що служить в ЗСУ. Він повідомив, що у нього є побратим ОСОБА_10 . Через деякий час їй подзвонив цей ОСОБА_10 , сказав, що їм потрібен автомобіль, чи не має знайомих волонтерів. Сказав, що їм не вистачає 7000 гривень. ОСОБА_20 запитала у ОСОБА_8 чи може вона допомогти. Вона погодилась і буквально за пів години закрила збір та попросила номер карти. ОСОБА_10 десь пів години не відповідав, потім написав, щоб вона скинула гроші ОСОБА_23 , а вони потім розберуться. Через деякий час ОСОБА_20 дізналась, що ОСОБА_8 відкрила збір на колеса. Вона зрозуміла, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 спілкуються. Через деякий час їй передзвонив ОСОБА_14 ( ОСОБА_14 ), сказав, що тут щось не те. Згодом вони вияснили, що ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_23 не військові. Вказала, що ОСОБА_3 вона знає давно, а ОСОБА_10 ніколи не бачила. Перекази коштів були за номером карти, хто власник карти вона не знає. ОСОБА_3 постійно ходив у військовій формі, говорив, що приїхав із зони бойових дій. Коли кошти відправлялись, звіту на що вони пішли не було. Зі слів ОСОБА_3 на нулі був ОСОБА_10 і йому потрібна була допомога. Спочатку у ОСОБА_20 , не було ніяких підозр, що такої людини як ОСОБА_10 не існує. Ці події були весною літом 2023 року.

2.5. В судовому засіданні, у порядку встановленому ст. 358 КПК України досліджені наступні документи:

2.5.1. надані потерпілою під час її допиту слідчим скріншоти з месенджеру «Телеграм» між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , в яких ОСОБА_8 просить повернути їй гроші, які вона скидувала на допомогу ЗСУ (т. 1 а.с.63-69); скріншоти з месенджеру «Телеграм» між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , в яких вона просить повернути їй кошти, або дрони які були закуплені на її відправлені кошти (т. 1 а.с. 70-72); скріншоти з месенджеру «Телеграм» між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , в яких йдеться про те, що особа на ім`я ОСОБА_10 просить кошти у ОСОБА_7 . Остання скидує йому різні суми на номер карти вказаний ОСОБА_10 (т. 1 а.с.73-115);

2.5.2. дані скріншотів операцій перерахунку грошових коштів ОСОБА_8 за 26.05.2023 року на суму 2000 гривень, 23.05.2023 року на суму 2000 гривень, 22.05.2023 року на суму 2000 гривень, 22.05.2023 року на суму 1500 гривень, 21.05.2023 року на суму 1500 гривень, 19.05.2023 року на суму 10500 гривень, 18.05.2023 року на суму 7000 гривень. Останній номер карти отримувача 5848 (т. 1 а.с.116-122);

2.5.3. протокол тимчасового доступу до речей і документів від 14.07.2023 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 22.06.2023 року, відповідно до даних якого в АТ КБ «Приват банк» вилучено всю інформацію по рахункам на громадянина ОСОБА_3 (т. 1 а.с.131-134, 159-162);

2.5.4. протокол огляду предмету та документів від 01.08.2023 року, відповідно до даних якого на рахунок 18.05.2023 року, 19.05.2023 року, 23.05.2023 року, 24.05.2023 року, 24.05.2023 року, 25.05.2023 року та 26.06.2025 року картка АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 поповнювалась з рахунку АТ «Таксомбанк» НОМЕР_5 (т. 1 а.с.135-139);

2.5.5. протокол тимчасового доступу до речей і документів від 13.07.2023 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 22.06.2023 року, відповідно до якого в АТ «Таксомбанк» вилучено всю інформацію по рахункам на громадянина ОСОБА_3 (т. 1 а.с.140-143, 127-128);

2.5.6. протокол огляду предмету та документів від 01.08.2023 року, відповідно до даних якого на карту АТ «Таксомбанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_3 з карти АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_3 19.05.2023 року о 10:55:48 годині перераховано 10 500 гривень, які в подальшому 19.05.2023 року о 10:58:00 годині перераховані на банківську карту АТ «Універсал Банк» з номером НОМЕР_6 у сумі 1500 гривень та на карту АТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_3 у сумі 8800 гривень. 21.05.2023 року о 19:04:35 годині з карти АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_3 на карту № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_3 перераховано 1500 гривень. 22.05.2023 року о 16:16:44 годині з карти АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_3 на карту № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_3 перераховано 1500 гривень та о 16:49:29 годині перераховано суму 2000 гривень. 23.05.2023 року о 18:10:18 годині з карти АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_3 на карту № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_3 перераховано 2000 гривень. 24.05.2023 року о 12:00:01 годині поповнено рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 з карти АТ «Універсал Банк» на суму 20000 гривень. 25.05.2023 року о 11:45:49 годині поповнено рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 з карти АТ «Універсал Банк» на суму 3000 гривень. 26.05.2023 року о 12:00:01 годині поповнено рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 з карти АТ «Укрсиббанк» на суму 2000 гривень (т. 1 а.с.145-149);

2.5.7. протокол тимчасового доступу до речей і документів від 13.07.2023 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 22.06.2023 року, відповідно до якого в АТ КБ «Приват банк» вилучено всю інформацію по рахункам на громадянку ОСОБА_28 (т. 1 а.с.129-130, 150-153);

2.5.8. протокол тимчасового доступу до речей і документів від 03.10.2023 року (т. 1 а.с.163-166);

2.5.9. протокол огляду предмету та документів від 03.10.2023 року, відповідно до даних якого переглянутий електронний носій з інформацією АТ КБ «Приват банк», на якому знаходиться аналіз руху коштів, що на картці НОМЕР_7 , яка належить ОСОБА_16 (а.с.167-168).

3.Позиції сторін кримінального провадження та оцінка доказів судом

3.1.Сторона обвинувачення, вважаючи зібрані та досліджені докази належними і допустимими, просила суд визнати винуватим ОСОБА_3 в інкримінованому обвинуваченні та призначити покарання в межах санкцій статі обвинувачення та з урахуванням ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. За епізодом 21.05.2023 року, 23.05.2023 року та 26.05.2023 року вважав за можливе закрити кримінальне провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність інкримінованого йому діяння.

3.2.Сторона захисту повністю підтримала позицію прокурора.

3.3.Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Дослідивши зазначені докази, надавши кожному з них окремо та всім доказам у сукупності оцінку з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов до такого висновку.

3.4.Оскільки, протоколи тимчасового доступу до речей і документів від 03.10.2023 та 13.07.2023 та протокол огляду предмету та документів від 03.10.2023 року стосується коштів, які булі надіслані ОСОБА_30 та ОСОБА_28 , то ці обставини не стосуються даного кримінального провадження, тому суд керуючись приписами ст. 85 КПК України, визнає їх неналежними доказами та виключає їх з доказів на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні. Також, неналежним доказом є відомості, які містяться у скриншоті від 18.05.2023 року на суму 7000 гривень, оскільки цей епізод не було інкриміновано обвинуваченому.

3.5.Показання потерпілої ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_20 в цілому, суд вважає логічними та щирими й такими, що в цілому та окремих деталях відтворюють обставини, що мали місце. Водночас суд враховує, що вказані показання співпадають з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

3.6.Надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні письмові докази, а саме: скриншоти переписки ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , протокол доступу до речей і документів від 14.07.2023 року, протокол огляду предмету та документів від 01.08.2023 року, протокол доступу до речей і документів від 13.07.2023 року, протокол огляду предмету та документів від 01.08.2023 року, суд вважає належними і допустимими, такими що підтверджують надходження коштів ОСОБА_3 , від ОСОБА_8 , та подальше використання ОСОБА_3 коштів на власний розсуд.

3.7.Згідно з ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Як зазначено у рішенні Верховного Суду від 21.01.2020 (у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19) стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

3.8.Застосовуючи цей стандарт до обставин даного кримінального провадження, суд уважає, що досліджені вищенаведені докази, які визнані судом належними та допустимими, підтверджують надходження коштів ОСОБА_3 від ОСОБА_8 та подальше використання ОСОБА_3 коштів на власний розсуд, а не на потреби військовослужбовців, а тому обвинувачений є винним у вчиненні кримінального правопорушення.

3.9.Даючи кримінально-правову оцінку вчиненому, суд вважає, що ОСОБА_3 заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України.

3.10.Крім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України відносно ОСОБА_3 по епізодам вчиненим 21.05.2023, 23.05.2023 та 26.05.2023, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність інкримінованого йому діяння.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання захисника підтримав, зазначивши про те, що нереабілітуюча обставина закриття кримінального провадження в цій частині йому зрозуміла, а також він не заперечує проти закриття кримінального провадження.

Захисник підтримав клопотання прокурора.

Потерпіла підтримала позицію прокурора.

Суд заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини 1 статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Так, вимогами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Згідно приписів вказаного Закону статтю 51 КУпАП викладено у новій редакції, відповідно до вказаної статті - дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Як вбачається з п.п 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 складав 2684 грн 00 коп.

Таким чином, з огляду на зміст положень вищевказаного законодавства, станом на момент кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, що інкримінується ОСОБА_3 розмір вартості майна, яким він заволодів шляхом шахрайства, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, має становити 2684 гривні.

На час інкримінованих подій по епізодам 21.05.2023 року, 23.05.2023 року та 26.05.2023 року сума шахрайства складала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що відповідно складало 2684 гривень.

Таким чином, враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, де сума завданого збитку становить 21.05.2023 року становить 1500 гривень, 23.05.2023 року становить 2000 гривень, 26.05.2023 року становить 2000 гривень, його діяння на даний час вже не є кримінально караним.

Отже, з урахування того, що обвинувачений ОСОБА_3 , якому судом було роз`яснено підставу для закриття кримінального провадження, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, та те, що це нереабілітуюча підстава, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України по епізодах 21.05.2023 року, 23.05.2023 року, 26.05.2023 року, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

4.Мотиви призначення покарання

4.1. Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

4.2. При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Типову тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення кримінальний закон, а саме ст. 12 КК України визначає як нетяжкий злочин.

4.3. Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, що останній є громадянином України та особою молодого віку (20 років), має середню освіту, з його слів неодружений, проте має малолітнього сина 08.09.2022 р.н., раніше судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, хоча не перебуває на обліку в лікаря нарколога, однак, як вбачається з даних довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» № 541 від 23.02.2024 згідно із даними виписки з амбулаторної карти № 1415 від 30.08.2023 встановлено діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів. Гостра інтоксикація не ускладнена, не перебуває на обліку в лікаря психіатра.

4.4. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

4.5. З огляду на те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Суд враховує, що означеним діянням порушено відносини власності, які охороняються кримінальним законом, і потерпілій ОСОБА_8 завдано матеріальної шкоди на суму 42500 гривень, яка не відшкодована. В той же час, це кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинене повторно, з прямим умислом і корисливим мотивом, шляхом введення в оману потерпілої, видаючи себе за військовослужбовця, якому нібито необхідні кошти для забезпечення потреб свого підрозділу.

Наведені обставини з урахуванням негативних даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , на думку суду, свідчать про те, що індивідуальна тяжкість вчиненого злочину є значно вищою від типової, а тому суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в максимальних межах санкції статті.

4.6. Крім цього, вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2024 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого, окрім житла. Не набрання законної сили означеним вироком не є перешкодою для призначення остаточного покарання, з огляду на наступне.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 у справі № 766/39/17 сформульовано такий висновок щодо застосування норм права: «При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст.70 КК (за сукупністю злочинів)…».

Приписами ч. 6 ст. 368 КПК України встановлено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, оскільки кримінальне правопорушення, яке є предметом цього судового розгляду ОСОБА_3 вчинив 19, 22, 24 травня 2023 року, тобто до ухвалення вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2024 року, то остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання буде необхідним, достатнім і справедливим для виправлення ОСОБА_3 та слугуватиме належним превентивним заходом для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Керуючись ст. 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, поглинувши призначене покарання за цим вироком, покаранням за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2024 року, визначивши остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого, окрім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк відбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2024 року.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (по епізодам від 21.05.2023 року, 23.05.2023 року, 26.05.2023 року) - закрити на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку в день його проголошення вручити прокурору, потерпілій, захиснику та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1