Справа № 489/3071/25
Кримінальне провадження № 1-кп/489/706/25
У Х В А Л А

03 червня 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

із секретарем судових

засідань ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

неповнолітньої ОСОБА_5

законного представника потерпілої ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

педагога ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000071 від 26.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відносно:

неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, учениці 8-А класу Миколаївської гімназії № 31 ММР Миколаївської області, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

встановив.

26.03.2025 приблизно о 04:00 (більш точного часу в ході проведення дізнання встановити не вдалося) ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , в результаті раптово виниклого конфлікту та умислу, направленого на нанесення тілесних ушкоджень, умисно нанесла декілька ударів (точна кількість ударів в ході дізнання не встановлена, але не менше двох) предметом, маючого гостро ріжучій край (колючо ріжучим предметом, не виключено клинком ножа) в область м`яких тканин лівого плеча та грудної клітини потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши тим самим останній тілесні ушкодження у вигляді різаної рани лівого плеча та різаної рани лопаткової ділянки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином ОСОБА_5 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Прокурор Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням про застосування до неповнолітньої ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження.

У судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_5 пояснила, що вину визнає, у скоєному кається.

Інші учасники судового засідання не заперечувати проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення неповнолітньої ОСОБА_5 , захисника, потерпілої та її законного представника, враховуючи думку прокурора, який просить задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Згідно положень ч. 2 ст. 500 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітньої ОСОБА_5 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК.

В діях, ОСОБА_5 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.

Судом встановлено, що на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_5 , не досягла віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

У судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_5 визнала факт вчинення нею суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та не оспорювала фактичних обставин. У вчиненому щиро розкаялась.

При розгляді клопотання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру суд враховує ступінь тяжкості вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке по суті, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є кримінальним проступком та яке вчинене ОСОБА_5 у віці 14 років. При обранні виду примусового заходу суд приймає до уваги щире каяття ОСОБА_5 , у вчиненому діянні та вчинення його у неповнолітньому віці. Також суд враховує, характеристику ОСОБА_5 за місцем згідно якої остання навчання характеризується посередньо, на уроках не завжди уважна, домашні завдання виконує частково. За характером весела, товариська, але іноді виникають непорозуміння з однокласниками. Правила поведінки виконує не завжди (має схильність до порушення поведінки на уроках, не завжди реагує на зауваження вчителя).

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітньої ОСОБА_5 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Вирішуючи питання, який саме примусовий захід виховного характеру належить застосувати то з урахуванням того, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, свою вину у скоєному визнала повністю та щиро розкаялася, усвідомила протиправність своїх дій, виховується матір`ю та батьком, які розлучені, має низький рівень знань, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, тому враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітньої можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру передбаченні п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України у вигляді застереження шляхом роз`яснення судом наслідків дій - шкоди, завданої охоронюваним законом, інтересам суспільства або держави, оголошення осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження неповнолітньою особою протиправної поведінки чи вчинення нового суспільно-небезпечного діяння, а також п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України у вигляді заборони неповнолітній з 19:00 години до 07:00 години відвідувати заклади відпочинку, розважальні заклади, а також залишати постійне місце проживання у вказаний період часу (за виключенням переміщення до найближчого укриття у разі оголошення сигналу повітряної тривоги) строком на один рік із покладенням обов`язку продовжити навчання.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 22, ст. 97, ст. 105 КК України, ст. ст. 498, 500, 501 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_9 про застосування відносно неповнолітньої ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру - задовольнити.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, учениці 8-А класу Миколаївської гімназії № 31 ММР Миколаївської області, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, учениці 8-А класу Миколаївської гімназії № 31 ММР Миколаївської області, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження його дозвілля щоденно з 19 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби строком на 1 (один) рік, а саме: відвідування закладів відпочинку, розважальних закладів, а також залишення постійного місця проживання у вказаний час доби (за виключенням переміщення до найближчого укриття у разі оголошення сигналу повітряної тривоги) із зобов`язанням продовжити здобуття загальної середньої освіти.

Речові докази:

-світшот світлого кольору повернути власнику;

-кухонний ніж з дерев`яною ручкою коричневого кольору знищити;

-DVD-диск з написом фірми «Verbatim 4,7gb120min 16x» залишити в матеріалах справи.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Головуючий: