Провадження № 1-кп/537/295/2025
Справа № 537/5052/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2025 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000050 від 16.03.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Іваніївка, Московської області Російської Федерації, громадянин України, українець, який має середню освіту, не одружений, не працює, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-11.07.2024 року Крюківським районним судом м. Кременчук, за ч. 1 ст. 125 КК України, покарання у вигляді 100 годин громадських робіт (не відбуто покарання) .

у вчиненні злочинів, передбачених ст.125 ч.1, ст.185 ч.4 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин:

Епізод№1

15.03.2025 близько 12:00 години ОСОБА_4 , перебував за місцем свого тимчасового мешкання, а саме у квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 , де у компанії ОСОБА_7 розпивали спиртні напої.

В ході сумісного вживання алкоголю, між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , виникла сварка, у зв`язку з чим, ОСОБА_6 зробила їм зауваження з вимогою припинити конфлікт.

Після чого, ОСОБА_4 почав вести себе агресивно та у нього виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 обома руками штовхнув потерпілу ОСОБА_6 в спину, внаслідок чого остання впала на підлогу на лівий бік.

Коли ОСОБА_6 опинилась на підлозі в положенні лежачи, ОСОБА_4 підійшов до потерпілої та навалився всім своїм тілом на неї зверху, після чого почав наносити тілесні ушкодження, шляхом хапання та стискання/здавлювання обох верхніх кінцівок в області плечей, і лише після того як потерпіла почала сильно кричати та кликати на допомогу, ОСОБА_4 піднявся та відпустив потерпілу.

Тим самим, внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта № 342 від 18.03.2025 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синців в ділянці правої і лівої верхніх кінцівок, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Епізод№2

Так, 15.03.2025 близько 12 години, ОСОБА_4 перебував за місцем свого тимчасового мешкання, а саме на кухні квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 , де у компанії зі своєю співмешканкою - ОСОБА_7 розпивали алкогольні напої.

В ході сумісного вживання спиртного, між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , виникла сімейна сварка, в ході якою у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень своїй співмешканці- ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 підійшов ближче до ОСОБА_7 , яка перебувала у вертикальному положенні та завдав три удари кистями обох рук зжатими в кулак в область обличчя потерпілої, від чого остання впала на підлогу.

Тим самим, внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 відповідно до висновку експерта № 355 від 20.03.2025 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця навколо правого ока, яке за яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Епізод№3

18.03.2025 близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дозволу найманого робітника ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював ремонтні роботи у приміщенні, зайшов до будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , який належить на праві власності ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Перебуваючи в вищевказаному будинку ОСОБА_4 побачив на підвіконні однієї із кімнат вказаного домоволодіння планшет марки «Sigma TAB A1020» сірого кольору, з ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , належний ОСОБА_9 , після чого у ОСОБА_4 виник корисливий умисел направлений на таємне викрадення майна, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, впевнившись в тому, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану,шляхом вільного доступу, таємно, викрав планшет марки «Sigma TAB A1020» сірого кольору, з ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-25/6588-ТВ від 24.03.2025 становить 3281,67гривень.

В подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 , з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 3281,67 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчинив кримінальні правопорушення, за обставин вказаних в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті , та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого , оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочинів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ч.1 ст.125 КК України/ епізод№1,2/ - як умисне легке тілесне ушкодження;

- за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України/ епізод№3/ як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_4 будучи судимим на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин в період відбування покарання . Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин , особу обвинуваченого, який притягався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, вчинив злочин в період відбування покарання, тому доцільно обвинуваченому призначити покарання у виді позбавлення волі . Підстав для застосування ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає. В силу ст.71,72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11.07..2024 року. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Судові витрати по справі стягнути на користь держави.

Речові докази по справі вирішити відповідно до ст.100КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання

- за ст.125 ч.1 КК України у виді штрафу 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 680/шістсот вісімдесят/грн.;

- за ст. 185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі строком на п*ять років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі строком п*ять років.

Відповідно до частини 1 статті 71,72 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11.07.2024року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 (п*ять) років десять днів.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 1591/одна тисяча п*ятсот дев*яносто одну/грн.80 коп.

Речові докази по справі, відповідно до ст. 100КПК України, а саме планшет марки «Sigma TAB A1020» сірого кольору, з ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 - повернути власнику.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 04.09.2025 року.

Зарахувати в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 06.08.2025 року по 04.09.2025 року.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом 30днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1