Справа № 182/1031/25
Провадження № 1-кп/0182/855/2025
У Х В А Л А

23.04.2025 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2024 за № 0001560 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Дудчани, Нововоронцовського району Херсонської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

(в режимі ВКЗ з власного пристрою),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 21.02.2025 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 28.12.2024 за № 0001560 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 24.04.2025.

Ухвалою від 25.02.2025 було призначено підготовче судове засідання на 26.03.2025, яке було відкладено на 23.04.2025.

Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити ОСОБА_3 строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризик переховування від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання та ризик тиску на потерпілу та свідків. При цьому прокурор також просить врахувати, що невиправним наслідком вчиненого кримінального правопорушення є смерть людини. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не зможе запобігти цим ризикам.

Також прокурор вважає можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти призначення справи до судового розгляду не заперечував. Проте заперечував проти продовження строків тримання під вартою. Просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . Посилається на те, що він не збирається переховуватись та з`являтиметься до суду за кожною вимогою, не порушуватиме умов домашнього арешту. Крім того, він має проблеми зі здоров`ям, а тому потребує медичного обстеження та подальшого лікування, що неможливо в умовах ДУВП.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання свого підзахисного та також просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт за зазначеною ним адресою. Посилається на те, прокурором нічим не доведено існування процесуальних ризиків, на які він посилається. Окрім того, мати ОСОБА_3 не заперечує проти проживання сина у її будинку та надала письмову заяву, згідно якої просить змінити йому запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою та гарантує належну процесуальну поведінку сина і виконання ним процесуальних обов`язків.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора та проти призначення справи до судового розгляду не заперечувала.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 присутньою не була, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, клопотання про обов`язкову участь у підготовчому судовому засіданні не надходило, тому справу розглянуто за її відсутності.

Під час підготовчого судового засідання від представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про долучення цивільного позову, яке було задоволено судом.

Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.

Згідно обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, було зібрано достатньо даних для розгляду кримінального провадження у судовому засіданні. Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Процесуальних порушень, які перешкоджають розгляду справи, в суді не встановлено. Кримінальне провадження підсудне Нікопольському міськрайонному суду. Підстав для закриття провадження, передбачених п. 4-8 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України, не встановлено.

Учасники судового провадження вважають за можливе призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні одноособово суддею, за участю сторін судового провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого. При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілі якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ «Феррарі-Браво проти Італії».

Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Також суд враховує ризик тиску на потерпілу та свідків з метою зміни ними показань, або уникнення від дачі показань; репутацію обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої своєї дружини ОСОБА_9 , з якою спільно проживав.

Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Оскільки наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, то вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на більш м`який на даній стадії судового розгляду. Судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочався, а обставини, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_3 міри запобіжного заходу.

Все це, на думку суду та з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченого.

Що стосується посилання обвинуваченого про погіршення стану здоров`я, то жодних медичних доказів на підтвердження цього суду не надано.

Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим закінчується 24.04.2025, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню а в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , спричинив загибель людини, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається.

Керуючись ст. 314, ч. 3 ст. 315, 316 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України до відкритого судового розгляду одноособово суддею на „02 травня 2025 р. о 12.00 год. за участю сторін судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 21 червня 2025 р., без визначення застави.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1